Справа № 495/4878/23
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 липня 2023 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 28 серпня 2008 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстрованого в реєстрі за №5979, позивач, ОСОБА_1 , є власницею житлового будинку під АДРЕСА_1 .

Однак, звернувшись до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж за значеної вище земельної ділянки, на якій розташований належний їй на праві приватної власності будинок, в натурі, їй було повідомлено, що її заява не може бути розглянута на пленарному засіданні сесії так, як на зазначену вище земельну ділянку вже був виданий Державний Акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №311246 на ім`я колишньої власниці зазначеного вище житлового будинку - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що з об`єктивних причин, їй не було відомо про смерть попередньої власниці зазначеної вище земельної ділянки, адже вона не спілкувалась з нею та її родичами, тому не могла раніше вирішити питання щодо оформлення права власності на земельну ділянку, тому вважає, що звертається до суду в межах строків, встановлених ст.ст. 256-257 ЦК України.

Станом на теперішній час позивач ОСОБА_1 бажає оформити право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1470 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0069.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,147 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0069, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонног суду Одеської області від 15.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонног суду Одеської області від 01.06.2023 витребувано докази з Першої Одеської державної нотаріальної контори.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонног суду Одеської області від 21.06.2023 витребувано докази з Одеського державного нотаріального архіву.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонног суду Одеської області від 06.07.2023 замінено відповідача на належного відповідача.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 28 серпня 2008 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстрованого в реєстрі за №5979, позивач, ОСОБА_1 , є власницею житлового будинку під АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного глинобитного житлового будинку, зазначеного літ. «А», житловою площею 41,9 кв.м, загальною площею 135,5 кв.м, господарських будівель під літерами «Б» - сараю, «В» - вбиральні, №1-3, 5, споруд, розташованих на земельній ділянці, площе 1400 кв.м.

Вищезазначене підтверджується також Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №6435270 від 28.08.2008 року, наданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20368261 від 25.09.2008 року.

Однак, звернувшись до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж за значеної вище земельної ділянки, на якій розташований належний їй на праві приватної власності будинок, в натурі, їй було повідомлено, що її заява не може бути розглянута на пленарному засіданні сесії так, як на зазначену вище земельну ділянку вже був виданий Державний Акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №311246 на ім`я колишньої власниці зазначеного вище житлового будинку - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, попередня власниця житлового будинку під АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04.12.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №12332.

Згідно листа завідувача Одеського державного нотаріального архіву Марчишиної С. №1597/01-20 від 30.06.2023 року, в матеріалах архівного фонду Першої Одеської державної нотаріальної контори, міститься спадкова справа №15/2018 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . За відомостями спадкової справи, єдиним спадкоємцем як за заповітом так і за законом, померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на теперішній час позивач ОСОБА_1 бажає оформити право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1470 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0069.

Крім того, на протязі тривалого часу, а саме починаючи з моменту придбання зазначеного вище житлового будинку, позивач ОСОБА_1 відкрито користується цим житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований, обробляє її та сплачує земельний податок, однак оформити права власності в позасудовому порядку на зазначену вище земельну ділянку, яка відповідно до чинного законодавства є єдиним майновим комплексом разом з будинком, який вона придбала у встановленому законом порядку та який є її особистою приватною власністю, вона позбавлена можливості.

У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

За висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована.

З моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №263/6022/16-ц).

Такий же принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості застосовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.10.2019 у справі №921/99/18, від 18.02.2020 у справі №907/132/19, від 16.06.2020 у справі №914/1101/19, від 23.06.2020 у справі №910/14057/18.

Аналогічний підхід відображено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №150/300/16, від 27.11.2019 у справі №461/2328/16-ц, від 15.01.2020 у справі №204/9373/14-ц, від 01.07.2020 у справі №2-95/12, від 15.07.2020 у справі №127/2061/16-ц.

Загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, було підтверджено і в Постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року по справі №686/9580/16-ц (провадження № 61-6836св19), а саме, що визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи, що право власності на земельну ділянку на набувача переоформлено не було, що порушує загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою, та обов`язковість переходу права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,147 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0069, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 368, 370, 372, 377 ЦК України, ст. 78, 89, 120 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,147 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0069, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 12.07.2023 року.

Суддя: