Справа № 211/2889/22
Провадження № 2/211/589/23
12 липня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Сарат Н.О.,
при секретарі Зоріній С.М.,
у відсутність сторін,
розглянувши в місті Кривий Ріг в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», подану представником позивача адвокатом Грідіним Володимиром Володимировичем до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 127400,00 грн., витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 20.09.2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 212/7208/20 від 07.10.2020 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням Відповідачем Правил дорожнього руху, крім того, судом встановлено, що Відповідач керував транспортним засобом на момент скоєння ДТП у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, цією ж постановою встановлено, що відповідач вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, оскільки місце події ДТП залишив, не дочекавшись працівників поліції, за що відповідно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до страхової компанії, з якою він уклав договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме ПрАТ СК «Арсенал страхування».
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».
Поліс обов`язкового страхування № АО2484090 був чинний на момент скоєння ДТП - 20.09.2020. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., франшиза - 2600 грн.
Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є ТДВ СК «Альфа-Гарант».
З огляду на викладене, до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором № 927/20-Т/Ц2/1326 від 15.06.2020, перейшло право вимоги, яке ТОВ «ОТП Лізинг», мало до ТДВ СК «Альфа-Гарант», як особи, відповідальної за завдані збитки.
Так, ПрАТ СК «Арсенал Страхування» звертався до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із претензією № 091220/172/р від 09.12.2020 про виплату страхового відшкодування в розмірі 134320,45 грн.
Отже, з огляду на вищенаведене до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 127400,00 грн.
Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони повторно не з`явилися.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до позовної заяви долучив заяву, в якій просив розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду відзиву на позов.
Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
01.10.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 відповідно до умов якого страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього договору виплату страхового відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу або третій особі, а страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконати інші умови договору.
Додатком №1 до Генерального договору (Додатковою угодою щодо страхування відповідного переліку ТЗ №927/20-Т/Ц2/1326 від 15.06.2020) сторони погодили, що страховик приймає на умовах договору та цієї додаткової угоди на страхування ТЗ, перелік яких викладений в Додатку №1 до цієї Додаткової угоди, що є невід`ємною частиною.
Відповідно до додатку №1 до Додаткової угоди застраховано транспортний засіб автомобіль марки Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.
Постановою Жовтневого районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №212/7208/20 від 07.10.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.ст. 130,124,122-4 та 122-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Страховик, що застрахував пошкоджений ОСОБА_1 автомобіль, на виконання умов Договору №927/20-Т/Ц2/1326 від 15.06.2020 на підставі страхового акта №006.02439120-2 від 29.01.2021, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 146552,41 грн на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг»., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №65043566 від 01.12.2020 та .№5665074 від 02.02.2021.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».
Поліс обов`язкового страхування № АО2484090 був чинний на момент скоєння ДТП - 20.09.2020. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., франшиза - 2600 грн.
Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є ТДВ СК «Альфа-Гарант».
З огляду на викладене, до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором № 927/20-Т/Ц2/1326 від 15.06.2020, перейшло право вимоги, яке ТОВ «ОТП Лізинг», мало до ТДВ СК «Альфа-Гарант», як особи, відповідальної :д завдані збитки.
Так, ПрАТ СК «Арсенал Страхування» звертався до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із претензією № 091220/172/р від 09.12.2020 про виплату страхового відшкодування в розмірі 134320,45 грн.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Згідно п.п. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
З наданої постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4, ст. 122-2, ст. 130 КУпАП.
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Також, пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону не передбачена солідарна відповідальність страхувальника та водія, причетного до ДТП, а чітко передбачено що регресна вимога пред`являється або до страхувальника, або до водія, який причетний до ДТП.
За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності в таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП.
Так, відповідач ОСОБА_1 скоїв ДТП та з невідомих причин залиши місце події, в наслідок чого був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, тому у позивача після здійснення страхової виплати на користь третіх осіб виникло право на пред`явлення вимоги до винуватця ДТП про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 127400,00 грн.
Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані наступні документи: витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери», ордер про надання правової допомоги, акт приймання передачі наданої правничої допомоги, детальний розрахунок та опис робіт за договором про надання правничої допомоги, згідно якого сума витрат на надання правової допомоги по дані й справі склала 7000 грн., також надано платіжне доручення про сплату позивачем АБ «Грідін і Партнери» коштів за надання правничої допомоги (а.с. 39-49).
Враховуючи, надані документи, суд вважає доведеною суму витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверення до суду з даним позом було сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням, долученим до матеріалів справи.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 76, 77, 81, 82, 137, 141, 247, 265 - 268, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 979, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 22, 28, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Н. О. Сарат