Справа № 367/4059/23
Провадження №2-о/367/285/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Третяк Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Люліної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ірпені Київської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису в якій просила: видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 : місця проживання (перебування) ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 : дитячого центру розвитку «Павлуша» (садочок повного дня) за адресою: Київська область, м.Ірпінь, вул.Северинівська,106-А; місця проживання (перебування) ОСОБА_3 , матері ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що вона ОСОБА_1 є матір`ю малюка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який від народження мешкає з нею за адресою реєстрації та повністю перебуває на її утриманні, двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чижиковим О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 48903.

Зазначає, що працює в ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат» на посаді торговельного агента, під час зайнятості на роботі сина ОСОБА_5 доглядає мати ОСОБА_3 .

Вказує, що син народився у неї від короткочасних позашлюбних відносин з ОСОБА_2 , з яким вона ніколи спільною сім`єю не мешкала, спільного господарства ніколи не вела. ОСОБА_2 свої батьківські обов`язки по відношенню до сина ОСОБА_4 в будь-якій формі не виконує, ніколи будь-яких грошових коштів (аліментів) на утримання дитини не надавав. Ірпінським міським судок Київської області 10 квітня 2023 року видано судовий наказ у справі № 367/661/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 в розмірі частини заробітку (доходу).

Стверджує, що 24 грудня 2022 року ОСОБА_2 приїхав за адресою проживання ОСОБА_1 та забрав у матері ОСОБА_3 їхнього сина, з яким вона гуляла у дворі будинку, пояснивши їй, що поїде разом з ним за ОСОБА_1 на роботу. У зв`язку з неадекватними діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулась із заявою до поліції про викрадення сина (вх. ЕО 39483 від 24.12.2022 р.). ОСОБА_2 на наполегливі бажання повернув сина лише через добу.

05 січня 2023 року на прохання ОСОБА_2 заявниця дозволила останньому погуляти з сином у дворі багатоповерхового будинку за адресою її проживання (м. Ірпінь), ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомив, що сина вона більше не побачить.

В зв`язку з чим, 06 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до органів поліції м. Ірпінь Київської області із заявою про викрадення сина.

Вказує, що 23 лютого 2023 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Гришко О.М. у кримінальній справі № 369/2573/23 (провадження 1-кп/369/1632/23) виніс ухвалу про призначення підготовчого судового засідання за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000015 від 08.01.2023 року.

Додатково заявниці стало відомо, що ОСОБА_2 є системним злочинцем та має судимість за вироком Ленінського районного суду від 22.10.2012 р. у кримінальній справі № 2018/14478/2012 (ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України).

Зазначає, що ОСОБА_2 постійно вчиняє по відношенню до неї, сина та її матері ОСОБА_3 психологічно насилля, а останнім часом вдався до відвертого фізичного насилля по відношенню до її та сина. Після передання Київською спеціалізованою прокуратурою у військовій оборонній сфері Центрального регіону обвинувального акту з матеріалами до Києво-Святошинського районного суду Київської області, ОСОБА_2 активізував свої дії спрямовані на залякування, пише відверті повідомлення через месенджер «Viber».

27 травня 2023 року відповідач ОСОБА_2 приїхав за адресою проживання заявниці та намагався потрапити до квартири під приводом побачення з сином ОСОБА_5 . 28 травня 2023 року так само підстерігав заявницю у дворі будинку з невідомою особою жіночої статі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.06.2023 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року відкрито окреме провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, заінтересованій особі копію позовної заяви з додатками на адресу його реєстрації.

На день ухвалення рішення будь-яких заяв від заінтересованої особи до суду не надходило.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Відповідно ч.1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.55, 124 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликати у постраждало!' особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на осіб, які мають спільних дітей.

У силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У поданій заяві ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 вчиняє відносно неї, сина ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_3 , психологічне та фізичне насильство, що негативно впливає на стан її здоров`я і розвиток дитини, а тому встановлення обмежувального припису є необхідним з метою захисту її та малолітньої дитини.

Поряд з цим, суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви, оскільки вважає, що наведені заявником обставини не підтверджені відповідними доказами у справі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 422, батьком якого зазначено - ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 її малолітній син ОСОБА_4 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що доводи заявника в обґрунтування своїх вимог щодо застосування ОСОБА_2 фізичного чи психологічного насильства над заявницею, не доведено.

Нормою ст. 16 зазначеного Закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Нормами ч.ч.3,4 ст.26 цього Закону встановлено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї та сина, відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні вищенаведених дій, суд вважає, що подана заява не підтверджена належними доказами того, що ОСОБА_2 є кривдником ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, твердження заявника про те, що ОСОБА_2 чинить фізичне та психологічне насильство щодо неї та дитини, не доведено відповідними доказами у справі.

У той же час, суд не приймає, як доказ витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000015 від 08.01.2023, тому що важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Відповідно до п.2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц зазначено, що сам факт звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує факт вчинення особою насильства відносно заявника, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

З огляду на наведене, суд вважає, що за відсутністю фактичних обставин та правових підстав, з якими Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» пов`язує необхідність вжиття для ОСОБА_2 заходів у вигляді обмежувального припису, подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 350-1 350-6, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.М. Третяк