Номер провадження: 22-ц/813/4973/23
Справа № 495/2502/21
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про застосування наслідків нікчемного правочину, відновлення прав іпотекодержателя,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.

До суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову від позивача АТ «Укрсиббанк», згідно якої Банк вказував на виниклих зобов`язаннях ОСОБА_3 перед АТ «Укрсиббанк», у зв`язку з укладенням кредитних договорів та факту передачі в іпотеку нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вказував, що у нього існували легітимні очікування на примусове виконання рішення суду №2-2318, в т.ч. за рахунок нерухомого майна, що належало ОСОБА_4 , однак рішення про стягнення заборгованості залишається невиконаним.

Також, позивач зазначав, що 12 грудня 2011 року право вимоги по кредитному договору №0 від 05 липня 2006 року та договору іпотеки другої черги від 05 липня 2006 року за реєстровим №2929 було відступлено позивачем на користь ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору факторингу.

Між тим, АТ «Укрсиббанк» в січні 2019 року з листа Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області стало відомо про те, що обтяження іпотекою та заборона відчуження були незаконно припинені.

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 березня 2021 року прослідковуються наступні дії щодо нерухомого майна: 12 липня 2018 року запис про іпотеку реєстраційний номер 2949665, внесений на підставі іпотечного договору приватним нотаріусом Тітовою Т.С., реєстр 497, іпотекодержатель АТ «Укрсиббанк», іпотекодавець ОСОБА_3 , в Державному реєстрі погашений.

Того ж дня, погашено запис про обтяження заборони на нерухоме майно.

Позивач наполягав, що не надавав ніяких заяв про погашення вказаних записів.

Натомість такі дії були вчинені незаконно шляхом втручання в систему Державних реєстрів Мін`юсту, незаконне копіювання особистого електронного носія ключової інформації головного державного виконавця Гуменюка В.В.

28 грудня 2012 року у Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження іпотека, на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки 5207-5208 від 12 грудня 2011 року, договір іпотеки від 05 липня 2006 року, іпотекодержатель ТОВ «Кей-колект», майновий поручитель та боржник « ОСОБА_3 ».

З актуальної інформації зі спец підрозділу відповідної інформаційної довідки вбачається, що 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Калінюк О.Б. внесено до Реєстру наступні відомості про суб`єктів: боржник та майновий поручитель ОСОБА_4 , іпотекодержатель ОСОБА_2 , підстава для державної реєстрації: договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер 5207-5208, договір іпотеки від 05 липня 2006 року. 09 листопада 2018 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Калінюк О.Б. зареєстровано відступлення прав іпотеки , номер запису про іпотеку 28843088, іпотекодержатель ТОВ «Інвестмент корпорейшн» змінено на іпотекодержатель ОСОБА_2 11 грудня 2018 року зареєстровано припинення іпотеки на підставі довіреності та листа про припинення обтяження та іпотеки, індексний номер 44533790. 23 листопада 2008 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 29096133, підстава: повідомлення про вручення від 28 березня 2017 року, вимога про усунення порушень основного зобов`язання, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором 946 від 09 листопада 2018 року, іпотечний договір 2929 від 05 липня 2006 року.

27 грудня 2018 року зареєстровано припинення права власності за ОСОБА_2 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 , підстава договір купівлі-продажу серія та номер 2039 від 27 грудня 2018 року.

Таким чином, заявник вважав, що записи про погашення обтяжень іпотекою та заборони відчуження вказаної квартири, де іпотекодержателем був АТ «Укрсиббанк» були здійснені без згоди АТ «Укрсиббанк» незаконно шляхом несанкціонованого втручання невідомих осіб до Державних реєстрів, а предмет іпотеки був відчужений без згоди іпотекодержателя, чим порушені права позивача.

Тож, навіть позитивне рішення на користь АТ «Укрсиббанк» може не призвести до поновлення порушених прав іпотекодержателя, тому що на момент набрання рішенням законної сили до Реєстру речових прав будуть внесені нові записи про державну реєстрацію речових прав на предмет іпотеки поза волею Банку, і АТ «Укрсиббанк» знову буде змушений неодноразово звертатись до суду.

Заявник вважав, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного судового захисту прав та позбавить спроможності позивача захистити порушені права в межах одного судового провадження поза його позовом без нових звернень до суду.

З огляду на викладене, заявник просив заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2023 року в задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ТОВ «Інвестмент Корпорейшен», ТОВ «Кей-Колект», про застосування наслідків нікчемного правочину, відновлення прав іпотеко держателя відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ «Укрсиббанк» просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, винести нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не правильно врахована співмірність вжитого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також призвести до неможливості виконання судового рішення в виникнення між сторонами у справі конфліктної ситуації.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 12 липня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

10 липня 2023 року до Одеського апеляційного суду від АТ «Укрсиббанк» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 липня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції правильно зазначив наступне.

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ТОВ «Інвестмент Корпорейшен», ТОВ «Кей-Колект», про застосування наслідків нікчемного правочину, відновлення прав іпотекодержателя.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2021 року прийнято позовну заяву АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ТОВ «Інвестмент Корпорейшен», ТОВ «Кей-Колект», про застосування наслідків нікчемного правочину, відновлення прав іпотекодержателя, до розгляду судді Прийомової О.Ю. Відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі.

31 травня 2021 року ухвалою суду першої інстанції в задоволені заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представником позивача була надана апеляційна скарга.

22 листопада 2022 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційна скарга залишена без задоволення, ухвала Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2021 року без змін.

19 січня 2023 року представник позивача знов звертається до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просив суд першої інстанції заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що значиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є квартира АДРЕСА_2 , яка виступала предметом договорів іпотеки ВСО №158261 від 15 лютого 2006 року та ВЕА №2123311 від 05 липня 2006 року, за якими ОСОБА_3 передала дане нерухоме майно АКіБ «Уксиббанк» у якості виконання її зобов`язань за кредитними договорами №93-252 ДОУ 1 П від 15 лютого 2006 року та №0 від 05 липня 2006 року.

На підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 2-2318/2009, стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Укрсиббанк» загальну заборгованість за вищенаведеними кредитними договорами у сумі 191 138, 83 грн.

За ствердженням позивача рішення суду не виконане, та він мав легітимне право на звернення стягнення на предмет іпотеки, про що наразі заявляє однією з позовних вимог.

Разом з тим, судом першої інстанції враховано, що на підставі договору факторингу №1, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» 12 грудня 2011 року, позивач відступив своє право вимоги за кредитними та іпотечними договорами згідно Додатку №1, зокрема до ОСОБА_3 за договором іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за №2929/наступної черги/.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №246344065 від 01 березня 2021 року, дійсно вбачається, що у Реєстрі наявні наступні відомості щодо нерухомого майна:

16 лютого 2006 року зареєстровано тип обтяження заборона на нерухоме майно на підставі іпотечного договору ВСО 158261-ВСО 158264, від 15 лютого 2006 року. Також наявна відмітка про перенесення даного запису 12 листопада 2018 року, № запису про обтяження 28868912.

28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Саєнко Е.В. за реєстраційним номером обтяження 13459854 зареєстровано інформацію про зміни. Підстава обтяження договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки 5207-5208, іпотекодержатель ТОВ «Кей-колект», майновий поручитель та боржник ОСОБА_3 09 листопада 2018 року наявна відмітка про перенесення запису до державного реєстру, з номером запису №28843088.

Між тим, за даними того ж реєстру, згідно деталізованої інформації про іпотеку, 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Калінюк О.Б. на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки серія та номер 5207-5208 внесено номер запису 228843088 у спеціальний розділ з відомостями про суб`єктів Іпотекодержатель: ОСОБА_2 , боржник та майновий поручитель: ОСОБА_3 .

Згідно розділу реєстрації відступлення прав іпотеки, 09 листопада 2018 року на підставі договору відступлення права вимоги за іпотечним, серія та номер 946, виданий 09 листопада 2018 року, іпотекодержателя ТОВ «Інвестмент «Корпорейшн» змінено на іпотекодержателя ОСОБА_2 .

Згодом, за деталізованою інформацією про право власності, 23 листопада 2018 року право власності на відповідне нерухоме майно було оформлено за ОСОБА_2 на підставі повідомлення про вручення, серія та номер б/н, виданого 28 березня 2017 року, вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, серія та номер 731857, виданий 16 березня 2017 року, видавник ТОВ «Кей-Колект», Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором 946, виданий 09 листопада 2018 року, видавник ОСОБА_5 ПН Одеського МНО, Іпотечний договір серія та номер 2929 , виданий 05 липня 2006 року, видавник ОСОБА_6 ПН Б-Дністровського МО.

Крім того, згідно інформації про зміни обтяження, 11 грудня 2018 року на підставі довіреності 1793 та листа про припинення обтяження та іпотеки, серія та номер б/н від 08 листопада 2018 року, обтяження та іпотека припинені.

27 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2039, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. внесено запис про право власності за ОСОБА_1 .

Тож, усі вищенаведені дії проводились з приводу реєстрації даних щодо предмету іпотеки, нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 .

За твердженнями позивача, дані дії проведені у незаконний спосіб.

У якості обґрунтування вказаного, приєднав лист з Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області №102 від 19 грудня 2018 року, з якого вбачається, що 12 листопада 2018 року в другій половині дня було здійснено стороннє несанкціоноване втручання в роботу електронних реєстрів МЮУ.

Про даний факт було повідомлено телефонним зв`язком працівниками ДП «НАІС», та закрито доступ до електронних реєстрів головному державному виконавцю Гуменюку В.В.

Відповідно, були направлені доповідні записки керівнику УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, керівнику ГТУЮ в Івано-Франківській області, керівнику АТ «Укрсиббанк» та повідомлено правоохоронні органи, внаслідок чого 12 листопада 2018 року Яремчанським відділенням поліції Надвірнянського відділу поліції ГУ поліції в Івано-Франківській області було порушено кримінальне провадження та внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Між тим, обставини, що наведені у вищенаведеному листі, їх взаємопов`язаність з предметом спору, та підтвердженість даних може бути перевірена лише в результаті розгляду справи.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що суд на стадії розгляду заяви про забезпечення позову не вдається до оцінки доказів щодо суті позовних вимог.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що дійсним власником спірного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Право вимоги, згідно приєднаних до заяви про забезпечення позову доказів, АТ «Укрсиббанк» передав у 2011 році ТОВ «Кей-Колект», за даними Реєстру 28 грудня 2012 року, приватним нотаріусом Саєнко Е.В. за реєстраційним номером обтяження 13459854 зареєстровано інформацію про зміни/, яке фактично могло надалі розпорядитись своїми правами кредитора та іпотекодавця за власний розсуд.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів(п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ст. 328 ЦК України кожен громадянин має право набути право власності на нерухоме майно, одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб .

Статтею ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким чином, у заявлений у заяві про забезпечення позову захід, будуть порушенні права власника щодо розпорядження цим майном.

При цьому, суд врахував, що співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надав доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що з моменту реєстрації за відповідачем ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 , а саме з 27 грудня 2018 року, минуло більше 3 років, та за цей період ним не вчинено жодних дій з приводу реалізації даного майна, тому побоювання заявника щодо цього загалом необґрунтовані.

Таким чином, з урахуванням не співмірності заходів забезпечення позову з предметом спору, не відповідністю виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, виходячи з необґрунтованості та їх недоведеності, та факту неможливості порушення прав інших осіб постановленням відповідної ухвали, відсутністю доказів імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що з часу ухвалення Постанови Одеським апеляційним судом 22 листопада 2022 року обставини не змінилися та представником позивача не надано жодного доказу необхідності забезпечення позову та того, що невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Так, безпідставним є посилання скаржника, на те, що судом першої інстанції не правильно врахована співмірність вжитого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки при вирішення питання щодо забезпечення позову судом першої інстанції враховує співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання щодо вирішення заяви про забезпечення позову вирішено судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда