Справа № 189/864/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.07.2023 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Лукінова К.С.,

При секретарі - Копиці С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на її утримання, у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Свою позицію мотивувала тим, що 20.02.2019 року між нею та відповідачем укладений шлюб. З 08.11.2022 року позивачка є інвалідом II групи за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату. На даний час вона не працює, а лише отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2354,17 грн. ОСОБА_1 зазначає, що на даний час вона потребує тривалого вартісного лікування та операції, однак її фінансовий стан не дозволяє їй оплатити лікування, операцію та реабілітацію, оскільки розмір призначеної пенсії не забезпечує встановленого законом прожиткового мінімуму, інших видів доходу вона не має, а її чоловік ОСОБА_2 відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча він є працездатним, на даний час проходить військову службу в Збройних силах України і отримує заробітну плату, отже, він має змогу сплачувати кошти на її утримання.

Представник відповідача - адвокат Єланський О.Г. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що на теперішній час на розгляді у Покровському районному суді Дніпропетровської області перебуває справа №189/122/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі 08.07.2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи скутером скоїла ДТП, в результаті якого отримала множині тілесні ушкодження, що в подальшому призвело до її інвалідності. Відповідно до довідки про доходи №0995 4596 7128 6911 від 22.03.2023 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, яка перевищує прожитковий мінімум. Позивач хоча і являється інвалідом 2 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім інвалідність виникла в результаті скоєння позивачкою ОСОБА_1 ДТП в стані алкогольного сп`яніння, вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, при цьому, відповідач хоча і є працездатним, однак не працює, а тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

Позивачка надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що хоч вона і отримує пенсію по інвалідності, однак з даних коштів вона щомісяця сплачує комунальні платежі, витрачає кошти на ліки, харчування та ін., матеріальної допомоги від інших осіб не отримує. Крім того, зазначає, що жодними документами не доведена її вина у вчиненні ДТП, тим паче в стані алкогольного сп`яніння.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, навівши підставі, викладені в позові. Крім того, зазначила, що має двох повнолітніх дітей, 1991 та 1997 року народження, до яких вона за допомогою не зверталась.

Представник відповідача - адвокат Єланський О.Г. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачка ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, яка перевищує прожитковий мінімум, отже ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

20.02.2019 року між мною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який був зареєстрований Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 09.

З 08.11.2022 року позивачці ОСОБА_1 встановлена інвалідність II групи за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 171125 від 09.11.2022 року.

Згідно довідки №777710 від 28.02.2023 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2354,17 грн.

За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга статті 76 СК України).

Частинами першою, другою статті 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (частина перша статті 79 СК України).

За приписами частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги.

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що особа є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжяпенсії, державній пільг, субсидій,наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо.Самфакт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

Керуючись основними положеннями про доказування і докази, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

В даному випадку на позивачку покладається обов`язок доказування обставин щодо встановлення позивачці непрацездатності або під час шлюбу з відповідачем, або ж протягом року після розірвання шлюбу; доведення її потреби в матеріальній допомозі та доказування можливості надання відповідачем такої матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2354,17 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» для осіб, які втратили працездатність, встановлено наступний розмір прожиткового мінімуму: з 1 січня 2023 року - 2093 гривні.

Судом встановлено, що позивачка хоча і являється інвалідом 2 групи, інвалідність їй була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що позивачкою не доведено передбачених статтею 75 Сімейного кодексу України підстав для стягнення з відповідача коштів на її утримання.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, згідно з статтями 75, 76 СК України, керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.С. Лукінова

13.07.2023