печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Хайнацького Є.С.,
при секретарі судових засідань: Сміян А.Ю.,
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явилась,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ) про звільнення від сплати аліментів, в якому просить: припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2017 року і досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку; визнати таким, що не підлягає виконанню та відкликати виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2017 року і досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
При цьому, з травня 2022 року донька за її бажанням почала проживати з батьком, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 22.03.2022 року та Актом обстеження умов проживання, затвердженим начальником Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Кравчук О. від 09.08.2022 року.
Відтак, з урахуванням того, що донька сторін проживає разом із батьком, позивач вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на утримання доньки на користь відповідачки.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2022 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.02.2023 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2022 року внесено виправлення в резолютивну частину ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на дитину, вірно зазначивши місяць призначення судового засідання «лютий», замість помилково зазначеного «жовтень».
04.11.2022 року позивачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
21.11.2022 року позивачем подано заяву про продовження розгляду справи та залишення без розгляду клопотання про залишення без розгляду позовної заяви, що було подане 04.11.2022 року.
20.01.2023 року позивачем подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2023 року відкладено судове засідання на 17.03.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2023 року відкладено судове засідання на 18.05.2023 року.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
На виконання вимог ст. 187 ЦПК України суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача; з отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачу направлено судову повістку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлявся судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції. До суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення адресату.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб та зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1696.
Позивач ОСОБА_1 є батьком, а відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2006 року, а також малолітньої дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 11.06.2009 року.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі № 757/48250/16-ц шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було розірвано.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року у справі № 757/18192/17-ц позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2017 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. З 25.05.2024 р. вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

06.04.2018 року Печерським районним судом м. Києва на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист.

У листопаді 2018 року відповідачкою пред`явлено виконавчий лист № 757/18192/17-ц від 06.04.2018 року до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до виконання. 13.11.2018 року Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 57651088.

Факт виконання позивачем рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року у справі № 757/18192/17-ц підтверджується Випискою АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» за період з 01.01.2022 року 08.09.2022 року; платіжними інструкціями АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № 903 від 12.01.2023 року, № 901 від 12.01.2023 року, № 905 від 12.01.2023 року.

Станом на березень 2023 року відомості про те, що за позивачем існує заборгованість зі сплати аліментів у матеріалах справи відсутні.

З травня 2022 року ОСОБА_3 проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Заявою ОСОБА_3 від 22.03.2022 року, посвідченою Приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. за реєстровим номером 416.

Факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також підтверджується Актом обстеження умов проживання, затвердженим начальником Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Кравчук О. від 9 серпня 2022 року, із якого вбачається, що: «… гр. ОСОБА_1 разом з донькою Євою проживають у чотирикімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 … Під час обстеження з Євою проведено бесіду, в якій вона повідомила, що останні 3 місяці проживає з батьком, який дбає про неї та забезпечує усім необхідним».

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року у справі № 757/18192/17-ц позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2017 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. З 25.05.2024 р. вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення повноліття (а.с. --, Т. 1).

Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після припинення шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачкою та до травня 2022 року проживала з матір`ю.

З травня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з батьком та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення про стягнення аліментів відповідачкою пред`явлено виконавчий лист до виконання, за яким наразі здійснюється стягнення аліментів на утримання двох дітей сторін.

Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, відсутні підстави для стягнення аліментів на доньку на користь Відповідачки з боку Позивача, з яким, за встановленими обставинами справи, проживає старша дитина з травня 2022 року.

Існування судового рішення від 14.05.2018 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для стягнення аліментів з того із батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.

Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів.

Зважаючи на те, що спільна дитина сторін проживає з позивачем з травня 2022 року, то існує необхідність припинення стягнення аліментів з батька.

При цьому, наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання доньки.

Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21.

Суд звертає увагу, що практика застосування статті 197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої статті 197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Оскільки встановлена судом обставина щодо проживання дитини з батьком і є тією обставиною, яка має істотне значення для припинення стягнення аліментів із Позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У позовній заяві позивач, серед іншого, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню та відкликати виконавчий лист № 757/18192/17-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва від 06.04.2018 року.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зважаючи на те, що виконавчий лист № 757/18192/17-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва від 06.04.2018 року, містить матеріально-правовий обов`язок позивача щодо утримання двох дітей, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та його відкликання повністю.

Матеріали справи не містять доказів того, що обов`язок позивача по утриманню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наразі припинено.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що виконавчий лист № 757/18192/17-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва від 06.04.2018 року, слід визнати таким, що частково не підлягає виконанню, зокрема у частині, що стосується стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. за подання позову до суду, що підтверджується квитанцією № 7869-7075-3962-6863 від 16.09.2022 року.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 661 грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 141, 150, 179, 180, 181, 197 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1- 23, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 95, 131, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2017 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Визнати таким, що частково не підлягає виконанню, виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2018 року № 757/18192/17-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у частині утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2017 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 661 (шістсот шістдесят одна) грн. 60 коп.

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 : адреса реєстрації - АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано 29.05.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький