Провадження № 4-с/754/1/23
Справа № 754/2778/19
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2023 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю скаржниці ОСОБА_1 ,

представника скаржниці ОСОБА_2 ,

державного виконавця Благовісного В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що Київським апеляційним судом у справі № 754/2778/19 від 30.06.2020 року було встановлено наступний графік зустрічей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з неповнолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-кожну першу п`ятницю місяця з 19.00 год. по 19.00 год. наступного дня суботи;

-протягом 1 дня осінніх канікул та 1 дня зимових канікул за бажанням дитини;

-протягом 10 днів червня літніх канікул за згодою дитини.

08.09.2020 року головним державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м.Київ ЦМУ МЮ (м.Київ) Попик О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62974761, якою зобов`язано її (заявника) не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні онука та встановлено вищевказаний графік зустрічей стягувачів з дитиною. 20.11.2020 року головним державним виконавцем Попик О.В. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн., постанову про розмір мінімальних втрат виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн., постанову про закриття виконавчого провадження.

Як зазначає заявник, 04.09.2020 року неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зустрічався із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на виконання рішення суду. Таким чином, рішення суду щодо зустрічей неповнолітнього онука зі стягувачами було виконано до відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на викладені обставини, заявник вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем із порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження», в зв`язку із чим просить:

-визнати дії головного державного виконавця Попик О.В. у виконавчому провадженні ВП № 62974761 неправомірними та зобов`язати скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2020 року, про стягнення виконавчого збору від 20.11.2020 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.11.2020 року, про закінчення виконавчого провадження від 20.11.2020 року.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 23.10.2021 року скаргу залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2022 року вказану ухвалу скасовано, справу направлено до Деснянського районного суду м.Києва для продовження розгляду.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 09.12.2022 року поновлено заявнику строк звернення до суду зі скаргою, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

28.12.2022 року до суду надійшов відзив державного виконавця Попик О.В. на скаргу. У даному відзиві державний виконавець заперечує проти скарги, посилаючись на те, що виконавче провадження було відкрито із дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі заяви представника стягувача від 07.09.2020 року, в якій зазначено, що рішення суду ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконано. 16.11.2020 року державний виконавець зв`язався зі стягувачем ОСОБА_3 телефоном та останній повідомив, що станом на 16.11.2020 року ОСОБА_6 рішення суду виконується, про що складено відповідний акт. 17.11.2020 року боржник ОСОБА_1 з`явилась до державного виконавця, де їй було зачитано резолютивну частину виконавчого документа, тим самим зобов`язано не чинити перешкоди у вихованні онука стягувачу ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт, який підписано ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладені обставини, державний виконавець вважає, що підстав для скасування оскаржуваних постанов немає, а тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.03.2023 року залучено до участі у справі стягувачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_2 скаргу підтримали та просили про її задоволення.

Представник суб`єкта оскарження Благовісний В.М. в судовому засіданні проти скарги заперечував та просив відмовіти в її задоволенні.

Стягувачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність стягувачів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 07.09.2020 року до Деснянського РВ ДВС м.Києва ЦМУ МЮ надійшла заява представника стягувачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 - ОСОБА_8 про прийняття виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 754/2778/19, виданого Деснянським районним судом м.Києва 11.08.2022 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_5 ; встановити наступний графік зустрічей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з неповнолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- кожну першу п`ятницю місяця з 19.00 год. по 19.00 год. наступного дня суботи;

- протягом 1 дня осінніх канікул та 1 дня зимових канікул за бажанням дитини;

- протягом 10 днів червня літніх канікул за згодою дитини.

На підставі вказаної заяви та виконавчого листа головним державним виконавцем Попик О.В. 08.09.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62974761, якою одночасно стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 000,00 грн.

Копію вказаної постанови та вимогу виконавця 08.09.2020 року було направлено на адресу боржника.

16.11.2020 року державним виконавцем Попик О.В. складено акт, відповідно до якого в телефонній розмові стягувач ОСОБА_3 повідомив, що боржником ОСОБА_1 рішення суду на даному етапі (тобто станом на 16.11.2020 року) виконується в добровільному порядку.

17.11.2020 року державним виконавцем Попик О.В. складено акт, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язано не чинити перешкод у вихованні онука ОСОБА_5 . Рішення суду зачитано та роз`яснено. Рішення суду виконується добровільно.

20.11.2020 року державним виконавцем Попик О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою встановлено, що згідно вкладених державним виконавцем актів від 16.11.2020 року та 17.11.2020 року боржником рішення суду виконується в добровільному порядку, тобто не чиняться перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_5 . Разом з тим державним виконавцем зачитано боржнику рішення суду, чим зобов`язано не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_5 .

Також, відповідно до вказаної постанови, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесено в окреме провадження, в зв`язку із чим 20.11.2020 року винесено відповідні постанови.

Листом від 29.12.2020 року заявник звернулась до державного виконавця із листом про закриття виконавчого провадження та звільнення її від зобов`язання сплачувати виконавчий збір на підставі п.9 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» із посиланням на те, що рішення суду виконувалось ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно листа державного виконавця Попик О.М. від 19.01.2021 року заявника повідомлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження заяв стягувача про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження до відділу не надходило, таким чином рішення суду виконувалось у примусовому порядку.

Заявник просить задовольнити її вимоги, посилаючись на порушення державним виконавцем ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду було виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, та вказуючи на положення ч.9 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що дані твердження заявника не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 8 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно ч.9 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Крім того, в силу приписів ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», момент стягнення виконавчого збору законодавець безальтернативно пов`язує саме з фактом винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, незалежно від вчинення ним заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених вище положень ЗУ «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, а тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження.

Відтак, стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 750/7624/17.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця є правомірними, оскільки від боржника не надходило стягувачу та державному виконавцю відомостей про виконання ним рішення суду з часу вступу рішення в законну силу, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень відповідно до вимог Закону «Про виконавче провадження».

Частинами 1, 2 ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Судом встановлено, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 08.09.2020 року заявником (боржником у виконавчому провадженні) рішення суду виконано в повному обсязі не було, оскільки відповідні докази цього, виходячи із змісту судового рішення, що підлягало виконанню, суду не надано. Той факт, що через два місяці після відкриття виконавчого провадження рішення суду виконувалось заявником в добровільному порядку не свідчить про його добровільне виконання в повному обсязі станом на дату звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Також, виходячи із місту судового рішення, суд відхиляє посилання заявника в обґрунтування скарги на те, що 04.09.2020 року дитина зустрічалась зі стягувачами, що є виконанням судового рішення, оскільки рішення суду містить також графік побачень (зокрема на осінні та зимові канікули) та зобов`язання заявника не чинити перешкоди на майбутнє.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вже зазначено вище, 17.11.2020 року державним виконавцем Попик О.В. складено акт, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язано не чинити перешкод у вихованні онука ОСОБА_5 . Рішення суду зачитано та роз`яснено. Рішення суду виконується добровільно.

Зазначене також свідчить про те, що рішення суду на момент відкриття виконавчого провадження у повному обсязі виконано не було.

Таким чином, як відкриваючи виконавче провадження, так і приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, а також в подальшому при винесенні постанов про стягнення із заявника коштів для виділення в окреме провадження та закриття виконавчого провадження державний виконавець діяв правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що заявником не доведено факту неправомірності дій державного виконавця і що державний виконавець діяв у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, вищевказані посилання заявника підстав для задоволення скарги не дають.

Суд звертає увагу на те, що заявник просить задовольнити її вимоги, посилаючись лише на порушення державним виконавцем ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду було виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Інших вимог чи інших підстав скарги заявником не заявлено, доказів не надано.

Враховуючи наведене, враховуючи обґрунтування вимог скарги, суд вважає, що заявником не доведено її вимоги, а тому відмовляє в задоволенні скарги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на дії державного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 липня 2023 року.

Суддя: