ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м.Суми

Справа №583/1896/22

Номер провадження 22-ц/816/711/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «ДЕСНА»,

розглянув відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2023 року в складі судді Ярошенко Т.О., ухвалене в м. Охтирка, повний текст якого складено 06 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

29 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПСП АФ «ДЕСНА» про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, інфляційних збитків, 3 % річних, пені.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником двох земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:0149, загальною площею 3,3656 га, та з кадастровим номером :01:001:0156, загальною площею 0,3378 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Грінченківської сільської ради Охтирського району.

01 лютого 2009 року між нею та ПСП АФ «ДЕСНА» укладено договори оренди земельних ділянок, за умовами яких передано орендареві у строкове платне користування на 10 років дві земельні ділянки. Доводила, що використовуючи у своїй діяльності належні їй земельні ділянки, ПСП АФ «ДЕСНА» з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року не сплачує орендну плату.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд:

- розірвати договір оренди землі, укладений 01 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПСП АФ «ДЕСНА» щодо земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,3656 га, кадастровий номер :01:001:0149 та загальною площею 0,3378 га, кадастровий номер :01:001:0156, які розташовані на території Грінченківської сільської ради Охтирського району Сумської області, який зареєстрований 19 липня 2011 року в Охтирському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України»;

- стягнути з ПСП АФ «ДЕСНА» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди від 01 лютого 2009 року в сумі 29570,35 грн (із врахуванням суми орендної плати, індексації, 3% річних та пені).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПСП АФ «ДЕСНА» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, інфляційних збитків, 3 % річних, пені відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПСП АФ «ДЕСНА» понесені судові витрати в сумі 4500 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняте нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат.

Доводить, що з 2016 року ПСП АФ «ДЕСНА» взагалі не виплачує орендну плату за землю, чим систематично не виконує зобов`язання за договорами оренди землі.

Вказує про відсутність між нею та ПСП АФ «ДЕСНА» відносин позики, оскільки договір позики від 04 грудня 2013 року, на який посилається суд, був укладений між нею та ОСОБА_2 , який не має жодного відношення до відповідача, тому є помилковим висновок про надання позики позивачу ПСП АФ «ДЕСНА», а не ОСОБА_2 . Вказує про відсутність між сторонами будь-яких додаткових договорів до договорів оренди землі стосовно взаємозаліку боргових зобов`язань та можливості сплати орендної плати сторонніми особами (які не є сторонами договору оренди землі), що свідчить про неправомірність зарахування позики як платежу за оренду землі.

Зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу щодо виконання договірних зобов`язань в частині сплати орендної плати за весь період дії договору, не заперечується, що договір позики між ПСП АФ «ДЕСНА» та ОСОБА_1 не укладався, видатковий касовий ордер про отримання позивачем із каси відповідача вказаної суми не видавався. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13 лютого 2023 року спростовується отримання нею коштів від відповідача за період 2016-2018 років, оскільки ПСП АФ «ДЕСНА» не проводилося утримання податків з орендної плати, тому твердження про виплату позивачу авансу у розмірі 20000 грн не відповідає дійсності та суперечить фактичним обставинам справи.

Ставить під сумнів доводи відповідача про наявність оригіналів договору позики, розписки та заяви, підписаних ОСОБА_1 , а наявні в матеріалах справи копії цих документів на засвідчені належним чином.

Звертає увагу на допущене судом процесуальне порушення, що полягає у позбавленні позивача права на надання повноцінної відповіді на відзив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, позбавив позивача можливості надати пояснення, ухвалив рішення без врахування її доводів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПСП АФ «ДЕСНА» - адвокат Котляревський С.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Стягнути на користь відповідача витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Абрамович Г.О., яка підтримала скаргу, представника ПСП АФ «ДЕСНА» - адвоката Котляревського С.О., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії Р2 № 673986 від 30 серпня 2002 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,3656 га, кадастровий номер :01:001:0149 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,3378 га, кадастровий номер :01:001:0156, які розташовані на території Грінченківської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 10).

За даними витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0149 становить 100637,08 грн, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0156 2774,46 грн (а.с. 29, 30).

01 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПСП Агрофірма «ДЕСНА» укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 3,70 га, в тому числі рілля: 3,36 га, сіножаті 0,34 га, строком на 10 років. Вказаний договір зареєстровано в Охтирському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії «Центр земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі вчинено запис від 19 липня 2011 року за № 01344 (а.с. 11-12).

Актом від 01 лютого 2009 року визначено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 13).

04 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПСП АФ «ДЕСНА» укладено договір позики, згідно з яким ПСП АФ «ДЕСНА» передало ОСОБА_1 безвідсоткову позику в розмірі 20000 грн (а.с. 43-44).

04 грудня 2013 року ОСОБА_1 надано розписку до договору позики грошей, згідно з якою ОСОБА_1 передано кошти в сумі 20000 грн, які вона зобов`язується повернути на умовах, вказаних в договорі. У випадку неповернення коштів, стягнення боргу позикодавцем може бути звернено стягнення на належне їй майно, а саме земельну частку (пай) на території Грінченківської сільської ради (а.с. 45).

09 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ПСП Агрофірма «ДЕСНА» укладено додаткову угоду до договору оренди землі, запис у Державному реєстрі від 19 липня 2011 року № 01344, згідно з умовами якої, пункт 8 вищезазначеного договору викладено в новій редакції, а саме: «Договір укладено на 49 років»; пункт 9 доповнити словами: «За погодженням сторін, орендна плата може виплачуватися у вигляді авансу. Виплачена сума авансу індексації не підлягає» (а.с. 46). Вказана угода зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 47).

У подальшому ОСОБА_1 була подана заява керівнику ПСП Агрофірма «ДЕСНА», в якій вона просила кошти у вигляді авансу в сумі 20000 грн вважати виплаченою орендною платою за договором оренди землі № б/н, який зареєстрований 19 липня 2011 року за № 01344, за весь період дії договору, з урахуванням змін і доповнень до договору (а.с. 49).

09 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ПСП Агрофірма «ДЕСНА» укладено угоду про виплату орендної плати за договором оренди землі, згідно з якою: 1.Орендар (ПСП Агрофірма «ДЕСНА») виплачує орендодавцю ( ОСОБА_1 ) аванс в рахунок орендної плати за договором оренди земельних ділянок в сумі 20000 грн. 2.Сторони домовилися, що не мають одна до одної жодних претензій щодо сплати орендної плати та в подальшому до суду звертатися не будуть (а.с. 50).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано належних, достовірних, переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог про систематичне невиконання ПСП АФ «ДЕСНА» зобов`язання за договором оренди землі щодо виплати орендної плати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 ст. 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» , орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

На вимогу однієї із сторін договір відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із змісту укладеної 09 лютого 2017 року між сторонами Додаткової угоди до Договору оренди землі від 01.02.2009 р. № б/н, запис у Державному реєстрі земель від 19 липня 2011 року № 01344, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19 лютого 2019 року № 32745145, вбачається досягнення орендодавцем та орендарем згоди на викладення частини пунктів договору в новій редакції, а саме: «Договір укладено на 49 років»; пункт 9 доповнено словами, «За погодженням сторін орендна плата може виплачуватися у вигляді авансу. Виплачена сума авансу індексації не підлягає» (а.с. 46, 47, 48).

У подальшому ОСОБА_1 особисто подала керівнику ПСП АФ «ДЕСНА» заяву, в якій просила кошти за договором позики у сумі 20000 грн вважати виплаченою орендною платою за договором оренди землі № б/н, що зареєстрований 19 липня 2011 року № 01344 (а.с. 49).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду про вільне волевиявлення ОСОБА_1 при поданні заяви про зарахування коштів за договором позики в рахунок виплати орендної плати за землю за договорами оренди землі від 01 лютого 2009 року.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує факту отримання за розпискою до договору позики від 04 грудня 2013 року та договором позики від 04 грудня 2013 року грошових коштів у сумі 20000 грн, що був підписаний між нею та ОСОБА_2 , який згідно із Статутом ПСП АФ «ДЕСНА», в редакції від 25 лютого 2015 року, був засновником та власником цього підприємства (а.с. 51-52). Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_2 до діяльності ПСП АФ «ДЕСНА».

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що договір позики від 04 грудня 2013 року та розписка до договору позики грошей від 04 грудня 2013 року (а.с. 43-44, 45), в силу положень ст. ст. 76, 79, 80 ЦПК України, є належними доказами отримання ОСОБА_1 орендної плати за договорами оренди землі від 01 лютого 2009 року.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків даних про утримання податків з орендної плати з отриманих позивачем доходів від відповідача за передачу землі в оренду за період 2016-2022 років, висновків суду про безпідставність позовних вимог не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права у зв`язку з ненадсиланням позивачу разом з відзивом копій доданих документів, на правильність ухваленого судом рішення не впливають.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 23.06.2023 року до 33263,78 грн, подана до апеляційного суду, не приймається до уваги колегією суддів, оскільки вона не була предметом розгляду в суді першої інстанції і, в силу положень ч. ч. 1, 6 ст. 367 ЦПК України, знаходиться поза межами розгляду справи апеляційним судом.

Не підлягають стягненню на користь відповідача витрати на правову допомогу в апеляційному суді, оскільки представником відповідача у відзиві на апеляційну скаргу не зазначено розмір такого стягнення та не надано доказів їх понесення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова