Справа № 504/3562/21
Номер провадження 2/504/568/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

при секретарі Коцар А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ Міжнародна Страхова Компанія про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду позовом яким після усіх уточнень просить суд cтягнути з відповідача ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 60 177.33 грн., стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та покласти судові витрати в сумі 13 408.00 грн. солідарно на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.05.2021 року о 13 годині 20 хвилин на а/д М-05 Київ Одеса 84 км+800 м ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Fiat Ulysse з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 217230 «Лада» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

24.06.2021 року постановою Комінтернівського районного суду Одеської області відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно Висновку експертного дослідження про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за № 79 від 10 червня 2021 року, який виготовлений суб`єктом оціночної діяльності судовим експертом Петрушенко Вадимом Федоровичем було визначено вартість матеріального збитку вданого власнику ВАЗ 217230 «Лада» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що складає 60 177.33 грн.

Цивільно правова відповідальність водія власника транспортного засобу Fiat Ulysse з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована за полісом № 202861308 ТДВ "Міжнародна СК", проте жодної страхової виплати позивач не від страхової компанії не отримав та йому не відомо чи звертався відповідач ОСОБА_2 до страхової компанії з повідомленням про ДТП.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням належного йому майна та ухилянням відповідача від відшкодування матеріальної шкоди. В наслідок дій відповідача він був вимушений звертатись по юридичну допомогу та до суду. Також позбавлення можливості вільно користуватись належним йому транспортним засобом, мають наслідком зміну усталеного способу і режиму життя. Позивач оцінює моральну шкоду, яка йому була завдана, у розмірі 20 000,00 грн. та просить суд стягнути її на свою користь.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року відкрито провадження у справі.

19 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду свій відзив на позовну заяву, яким заперечував проти стягнення з нього на користь позивача завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди та моральної шкоди. Так у своєму відзиві відповідач визнає, що 07.05.2021 року о 13 годині 20 хвилин . на а/д М-05 Київ Одеса 84 км + 800м. сталася дорожно- транспортна пригода за участі ТЗ Fiat Ulysse д.н. НОМЕР_3 , під його керуванням та транспортним засобом ВАЗ 217230 «Лада» д.н. НОМЕР_2 керування яким здійснював позивач ОСОБА_1 . Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області справа №357/4905/21 від 24.06.2021 р. його ( ОСОБА_2 ) визнано винним у скоєнні ДТП.

Проте згідно страхового полісу № 202861308, цивільно правова відповідальність водія Fiat Ulysse д.н. НОМЕР_3 , за кермом якого був ОСОБА_2 , була застрахована ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» строк дії полісу з 19.02.2021 р. до 18.02.2022 р., поліс був чинним на момент ДТП, а отже страхова компанія повинна виплатити ОСОБА_1 , страхове відшкодування. З огляду на викладене просив суд відмовити у задоволенні пред`явлених до нього ОСОБА_3 позовних вимог.

В призначене судом судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_4 надала до суду заяву якою просила проводити судове засідання без участі відповідача та відмовити у задоволенні пред`явлених до нього вимог.

В судове засідання ТДВ «Міжнародна страхова компанія» не направив свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про причини ненаправлення свого представника в судове засідання чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи учасників позовного провадження та оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як встановлено під час судового розгляду, 07.05.2021 року о 13 годині 20 хвилин на а/д М-05 Київ Одеса 84 км+800 м ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Fiat Ulysse з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 217230 «Лада» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

24.06.2021 року постановою Комінтернівського районного суду Одеської області відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт дорожньо-транспортної пригоди і притягнення у зв`язку з цим до адміністративної відповідальності відповідача не оспорюється сторонами. Отже, з огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.06.2021 року та вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями відповідача ОСОБА_2 водія транспортного засобу Fiat Ulysse з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , заподіяно шкоди транспортному засобу ВАЗ 217230 «Лада» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню.

Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобі Fiat Ulysse з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202861308 в ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» із лімітом страхового відшкодування за заподіяну майну шкоду на одного потерпілого 100 000 гривень.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно висновку експертного дослідження №79 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу ВАЗ 217230 реєстраційний номер НОМЕР_2 від 10 червня 2021 року, вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 217230 реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент проведення дослідження, становить 60 177,33 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від 10 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 оплатив вартість проведення експертного дослідження у розмірі 2500 грн.

Згідно з ч. 1, 2, 5ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналогічна норма зазначена у п. 3 ч. 1 ст. 998 ЦК України.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року справа N 465/4287/15/, потерпілий в межах строків, передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом строк звернувся до суду із заявою про захист свого порушеного права шляхом звернення із позовною заявою до суду.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Судом встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтверджений матеріалами справи та становить 60 177,33 грн., що не перевищує визначений страховим полісом ліміт на відшкодування матеріальної шкоди, а отже вимоги ОСОБА_1 до ТДВ «МСК» в цій частині правомірні та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті ДТП транспортний засіб ОСОБА_1 отримав механічні ушкодження, в результаті чого позивачу була завдана майнова шкода. Тому суд вважає, що сам факт пошкодження майна позивача свідчить про наявність у останнього стресу з приводу необхідності його відновлення, незручності щодо пересування, що свідчить про понесені ним моральні страждання.

Виходячи з загальних засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20 000 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТДВ «МСК» судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у розмірі 13 408,00 грн.

Із положень ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020р., №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010р., №37246/04).

До позовної заяви представником позивача - адвокатом Якименком О.В. долучено: копія договору про надання правової допомоги від 16 вересня 2021., копія ордеру від 16.09.2021 року, копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №3207/10 від 18.01.2007 року, копію додаткової угоди №01/23 до договору про надання правничої допомоги від 28.02.2023 року, акт №01/23 від 14 березня 2023 року виконаних робіт до договору №64/21 від 16.09.2021 року квитанцію від 28.02.2023 року про прийняття адвокатом Якименко О.В. від ОСОБА_1 гонорару в сумі 10 000 гривень.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Суд, вважає, що сума витрат позивача на професійну правничу допомогу, яка йому надана адвокатом Якименком О.В., у розмірі 10 000 грн. відповідає критерію розумності та складності справи.

Керуючись вимогами ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ Міжнародна Страхова Компанія про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (, адреса: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, 1-2 оф.) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 60 177 (шістдесят тисяч сто сімдесят сім) грн. 70 коп., пеню за несвоєчасне виконання забов`язання у розмірі 1 076 (одна тисяча сімдесят шість) грн. 01 коп. та інфляційні збитки у розмірі 222 (двісті двадцять дві) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду завдану в результаті ДТП у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути солідарно з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (, адреса: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, корпус 8, 1-2 оф.) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у сумі 13 408 (тринадцять тисяч чотириста вісім) гривень, що складається з витрат на правову допомогу 10 000 гривень, витрат на виготовлення експертного висновку 2500 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вінська Н. В.