СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3917/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування обтяження,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувсядо суду з заявою до ОСОБА_2 про скасування обтяження.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Пунктом 15 ч.1 ст.20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають, зокрема, справи, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

За змістом статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

За положеннями частин першої та другої статті 81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у ст. 3 ГК України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) зроблено висновок, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Судом встановлено, що предметом спору у даному випадку є скасування обтяжень - арешт нерухомого майна, підстава внесення запису: постанова про арешт майна боржника, 1546/2, 09.11.2011, ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві, обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, код 34999976, опис предмета обтяження: невизнання майно, на все нерухоме майно, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_1 .

Як вбачається з доданих до позовної заяви листів Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві від 04.05.2023 року та 22.06.2023 року, на виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу № 56/286 від 27.12.2010 року, виданого Господарським судом м.Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 391 106,00 грн.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.5 ст.186 ЦПК України).

Враховуючи, що даний спір виник у зв`язку із здійсненням ОСОБА_1 господарської діяльності, арешт на майно був накладений державним виконавцем під час примусового виконання наказу господарського суду, суб`єктний склад цього спору, суд вважає, що спір з урахуванням вимог ст. 19 ЦПК України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарського суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 186 ЦПК України, ст. 20 ГПК України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування обтяження.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись до суду з цими позовними вимогами за правилами господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ю.О. Твердохліб