РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лященка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Баранюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року надійшов позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з відповідача військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18 січня 2022 року з вини водія ОСОБА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який у темну пору доби на правій смузі дороги на автодорозі М-06 Київ-Чоп 324 км+800 м припаркував транспортний засіб ЗІЛ-131, р.н. НОМЕР_2 з причіпом польова кухня (спецтранспорт) 1-П-1,5, р.н. НОМЕР_3 з порушенням правил дорожнього руху, а саме : на причепі були відсутні ліхтарі, не увімкнені габаритні вогні, не був встановлений знак аварійної зупинки за 100 м та не було вчинено жодних дій, щоб авто з причіпом було помітним, сталася автопригода. Автомобіль «Renault Midlum 180» , р.н. НОМЕР_4 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 , на підйомі вгору в темну пору доби не помітив транспортного засобу ЗІЛ-131, р.н. НОМЕР_2 з причіпом польова кухня і допустив зіткнення з даним автомобілем. Внаслідок пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відносно водія ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Однак постановою Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2022 року провадження у справі № 570/293/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що транспортний засіб ЗІЛ-131, р.н. НОМЕР_2 з причіпом польова кухня (спецтранспорт) 1-П-1,5, р.н. НОМЕР_3 перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача відносно вказаних транспортних засобів на момент ДТП не була застрахована.

Вважає, що матеріальна шкода, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричинена саме з вини водія ОСОБА_2 , який на відповідній правовій основі керував автомобілем, який належить військовій частині НОМЕР_1 , яка є володільцем даного транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки, і у зв`язку із цим повинна відшкодувати завдані збитки.

У зв`язку із наведеним позивач звертається з позовними вимогами до володільця джерела підвищеної небезпеки - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Розмір матеріальних збитків згідно висновку № 2849 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Renault Midlum 180» , р.н. НОМЕР_4 від 02.06.2022 року, складеного судовим експертом Землюком В.В., становить 356811,76 гривень. При цьому з даного висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту становила 871051,04 грн, а утилізаційна (залишкова) вартість в пошкодженому стані даного автомобіля станом на дату ДТП становила 182107,00 грн. Тобто, транспортний засіб з врахуванням ефективного використання відновлювати економічно недоцільно.

Вважає, що сума завданого матеріального збитку йому, як власнику автомобіля «Renault Midlum 180» , р.н. НОМЕР_4 , має бути відшкодована відповідачем як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а саме : 356811,76-182107,00=174704,76 грн.

У зв`язку із наведеним просив стягнути з відповідача військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на його користь 174704 грн 76 коп. матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, плату за проведення експертного дослідження автомобіля у розмірі 5000 гривень та 1747 гривень 04 копійки сплаченого ним при подачі позову судового збору

Ухвалою судді від 06 квітня 2023 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористався правом подачі відзиву на позовну заяву, у якому вказав, що позовоних вимог не визнає повністю, вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, відповідна постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутня. Також зазначив, що оскільки автомобіль ЗІЛ-131, р.н. НОМЕР_2 з причіпом польова кухня (спецтранспорт) 1-П-1,5, р.н. НОМЕР_3 стояв на автодорозі і не рухався у момент скоєння ДТП, тобто не використовувався у той момент, то він не був джерелом підвищеної небезпеки. За таких обставин просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав відзив на відзив, у якому не погодився з відзивом в/ч НОМЕР_1 , наполягав на стягненні матеріальної шкоди з відповідача, оскільки згідно вимог ЦК України володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Ухвалою від 30 травня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача адвокат Біленький В.В. не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задволенні позову просив відмовити повністю, покликаючись на надані пояснення у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, судом встановлено, що 18 січня 2022 року о 17 год. 27 хв. у м.Житомирі на автодорозі М-06 Київ-Чоп 324 км+800 м сталася автопригода за участю транспортних засобів «Renault Midlum 180», р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 та ЗІЛ-131, р.н. НОМЕР_2 з причіпом польова кухня (спецтранспорт) 1-П-1,5, р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . У результаті цієї ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказані обставини підтверджуються постановою Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2022 року. Згідно даної постанови провадження у справі № 570/293/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У мотивувальній частині постанови суду вказано, що схемою ДТП від 18.01.2022 року, яка наявна у матеріалах справи, та фотографіями, які надав суду ОСОБА_3 , не відображено аварійного знаку, осипу скла, уламків. Зазначено, що не доведено, що дії ОСОБА_3 перебувають у причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 вбачається, що власником автомобіля «Renault Midlum 180», р.н. НОМЕР_4 є ОСОБА_1 .

Велика Палата Верховного Суду в пунктах 138 146 своєї постанови від 14 грудня 2021 року по справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) зробила правовий висновок, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. Тобто, позивач цілком підставно звернуся до суду з даним позовом.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

З відповіді Центрального управління забезпечення військовою технікою озброєння командування сил логістики Збройних Сил України на адвокатський запит № 04-11/2 від 04.10.2022 року вбачається, що станом на 01.01.2022 року на балансі військової частини НОМЕР_1 перебував вантажний автомобіль ЗИЛ 131 військовий номер НОМЕР_2 та причіпне базове шасі НОМЕР_6 , військовий номер НОМЕР_3 . Тобто, володільцем джерела підвищеної небезпеки є військова частина НОМЕР_1 .

У матеріалах справи є копія пояснень водія ОСОБА_2 (зі справи № 570/293/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП), з яких вбачається, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 і 18.01.2022 року керував автомобілем ЗІЛ-131, р.н. НОМЕР_2 з причіпом польова кухня (спецтранспорт) 1-П-1,5, р.н. НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача відносно вказаних транспортних засобів на момент ДТП не була застрахована.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від27.03.1992 року встановлено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положення частин першої, другої статті 1187 ЦК України передбачають, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з нормою ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України.

Тому шкода, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричинена саме з вини водія ОСОБА_2 , який на відповідній правовій основі керував вказаним автомобілем, що належить роботодавцю військовій частині НОМЕР_1 , яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню саме військовою частиною на підставі положень ст. 1187 ЦК України.

Згідно висновку № 2849 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Renault Midlum 180», р.н. НОМЕР_4 від 02.06.2022 року, складеного судовим експертом Землюком В.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику даного транспортного засобу, становить 356811,76 гривень. При цьому з даного висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту становила 871051,04 грн, а утилізаційна (залишкова) вартість в пошкодженому стані даного автомобіля станом на дату ДТП становила 182107,00 грн. Тобто, транспортний засіб з врахуванням ефективного використання відновлювати економічно недоцільно.

Суд погоджується з тим, що сума завданого матеріального збитку позивачу, як власнику автомобіля «Renault Midlum 180» , р.н. НОМЕР_4 , має бути відшкодована відповідачем як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, у розмірі 174704,76 грн., оскільки 356811,76 грн -182107,00 грн =174704,76 грн.

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу заподіяну шкоду у розмірі 174704,76 грн. у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу.

Окрім того, згідно акту № 2849 прийому-передачі виконаної роботи зазаявою ОСОБА_4 від 02.06.2022 року, вартість експертизи (дослідження КТЗ та складання висновку автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Midlum 180», р.н. НОМЕР_4 ) становить 5000 гривень, які також підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1747,04 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 22, 1166, 1187 ЦК України , ст. 12, 81, 141, 211, 247, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оброни України на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 174704 (сто сімдесят чотири тисячі сімсот чотири) гривні 76 копійок.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оброни України на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень за проведення експертизи транспортного засобу.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оброни України на користь ОСОБА_1 1747 (одну тисячу сімсот сорок сім) гривень 04 копійки судового збору.

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач війська частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, АДРЕСА_2 , .

Суддя Олександр ЛЯЩЕНКО