Провадження № 2-з/522/187/23
УХВАЛА

28 червня 2023року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Янчевій К.І ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування арешту у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за участі третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси звернувся представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 із заявою про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , вжиті ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19 липня 2013 року у справі №522/18109/13-ц.

Заява мотивована тим, що Актом від 05 січня 2022 року старшого державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС у м.Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) у виконавчому провадженні №51858199 з виконання виконавчого листа №522/10997/15-ц, виданого 26.07.2016 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на користь ОСОБА_1 передано останньому частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала боржнику ОСОБА_4

30.03.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І. посвідчено свідоцтво про те, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 106,9 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., оскільки торги не відбулися і стягувач ОСОБА_1 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. 04.03.2011 року за реєстровим №379, право власності зареєстроване Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 16.03.2011 року, номер запису 43714 в книзі: 302-130, реєстраційний номер майна: 29503736.

Заявник зазначає, що оскільки ОСОБА_1 є належним власником частки будинку, збереження арешту на частину житлового будинку АДРЕСА_1 є безпідставним та порушує права власника нерухомого майна ОСОБА_1 .

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Позивач ОСОБА_3 до суду з`явилася, надала письмові заперечення проти задоволення заяви, у яких зазначила, що 06.12.2012 року ОСОБА_4 отримав у позивачки у борг грошові кошти у розмірі 20470 доларів США, що підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_4 . Для забезпечення грошових зобов`язань ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 у заставу кімнату №3-6 площею 13 кв.м. згідно технічного паспорта від 23.12.2010 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Умовами позики було встановлено, що у випадку неповернення боргу, ОСОБА_4 передає вказану нерухомість у власність ОСОБА_3 . Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 4 жовтня 2013 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, та зобов`язання ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні житловою кімнатою 3-6 у житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 23.12.2010 року має площу 13,0 кв.м. до моменту повернення ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 163760 грн., що є еквівалентом суми позики 20470 доларів США у гривні на момент прийняття рішення. ОСОБА_3 повідомила суд, що на теперішній час грошове зобов`язання ОСОБА_4 не виконав, тому її право на заставлене майно є діючим. На підтвердження вказаних обставин надала судові оригінал боргової розписки від 06.12.2012 року, який зберігається у позивача.

Представник відповідача до судового засідання з`явилася, проти задоволення заяви заперечувала, з урахуванням того, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 4 жовтня 2013 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. На час отримання позики, для забезпечення грошових зобов`язань ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 у заставу кімнату №3-6 площею 13 кв.м. згідно технічного паспорта від 23.12.2010 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Також, житлові кімнати №3-2, №3-3 у даному будинку було передано у заставу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Таким чином, на час розгляду заяви належна ОСОБА_4 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 перебуває у заставі та фактичному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Представник відповідача зазначила, що перехід права власності до ОСОБА_1 відбувся на підставі дій державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), здійснених на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу. Надала докази звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одесивід 18 квітня 2016 року, оскільки ОСОБА_1 двічі звернувся до суду із позовом з одним і тим самим предметом та з самих підстав стягнення боргу за розпискою від 12.07.2008 року та існує два рішення суду про задоволення ідентичних позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 до суду не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Зматеріалів судової справи вбачається, що 20 листопада 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичила ОСОБА_4 грошову суму в розмірі, еквівалентному 20 470,0 доларів США. Зазначений договір оформлений розпискою, складеною відповідачем, яку було передано позивачу. Для забезпечення грошових зобов`язань ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 у заставу кімнату №3-6 площею 13 кв.м. згідно технічного паспорта від 23.12.2010 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

На час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову оригінал розписки знаходиться у позивача, боргові зобов`язання перед ОСОБА_3 не виконані.

За угодою від 11 вересня 2011 року ОСОБА_4 передав у заставу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в рахунок боргових зобовязань житлові кімнати 3-2, 3-3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 4 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 163760,0 гривень.

Зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні житловою кімнатою 3-6 у житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 23.12.2010 року має площу 13,0 кв.м. до моменту повернення ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 163760 грн.

Позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суму боргу в розмірі 70000,0 гривень.

Зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у користуванні житловими кімнатами 3-2, 3-3 у житловому будинку літ."А" за адресою: АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту КП "ОБМТІ та РОН" від 23.12.2010 року, до моменту повернення суми боргу у розмірі 70 000,0 гривень.

У судовому засіданні 28 червня 2023 року представник ОСОБА_4 підтвердила, що боргові зобов`язання перед ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідач не виконав, умови угоди про передачу в заставу належного йому майна є дійсними.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19 липня 2013 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тиминегативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судом норм чинного законодавства України при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що станом на час звернення ОСОБА_1 із заявою, існує спір між ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.10 2013 року є чинним, не оскаржувалося ОСОБА_1 в частині передачі в заставу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 приміщень житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із скасуванням відповідних заходів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову є передчасним, а тому слід залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 158, 258, 260 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , вжитих ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19 липня 2013 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня проголошення . Особи, які не були присутні при оголошенні ухвали у той же строк з дня отримання.

Суддя Ю.Б.Свячена