Справа № 465/9899/21 Головуючий у 1 інстанції Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/937/23 Доповідач в 2-й інстанції Копняк С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Зеліско-Чемерис К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності.

Позов обґрунтовано тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , а у дворі його будинку розташований гараж, яким він користується більше 15-ти років на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації за 2004 рік. Вказує, що постійно вирішує проблеми побутового характеру, ремонтує даний гараж, що розташований на прибудинковій території вказаного будинку, оплачує всі комунальні послуги. Зазначає, що на даний момент виникла необхідність оформити земельну ділянку під гаражем на праві оренди та оплачувати податки за наявне нерухоме майно. Тому, враховуючи вищевикладене та заяву про уточнення позовних вимог від 12 квітня 2022 року, просив визнати за ним право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж) загальною площею 29,0 кв.м., позначений під індексом Б-1 і розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку. Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У дворі будинку розташований гараж, яким він користується більше п`ятнадцяти років. Франківською районною адміністрацією у 2004 році видано розпорядження, на підставі якого заявнику надано право встановити та, відповідно, користуватись спірним гаражем. Заявник на постійній основі вирішує проблеми побутового характеру, ремонтує даний гараж, оплачує усі комунальні послуги. Однак, на даний час виникла потреба оформити земельну ділянку під гаражем на праві оренди, а також оплачувати податки за наявне нерухоме майно (гараж). У відповідності до звіту про технічний стан споруди критої автостоянки на одне машино-місце на АДРЕСА_3 , спірний гараж відповідає будівельним, санітарно-технічним та протипожежним норма та проводити демонтаж вказаного об`єкту є недоцільно у зв`язку із тим, що це може призвести до раптового руйнування конструктивних елементів. Усі намагання узаконити гараж зводяться до одних відмов та отримання роз`яснення про вирішення даного питання в судовому порядку. У цьому зв`язку він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

13 липня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла власноручно підписна заява про відмову від позову.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Сторони користуються рівними процесуальними правами (частина перша статті 43 ЦПК України).

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Враховуючи, що ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, змістом цього процесуального звернення підтвердив, що наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі йому відомі та зрозумілі, така заява підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року підлягає визнанню нечинним.

Підстав для неприйняття відмови ОСОБА_1 від позову не встановлено.

З огляду на викладене провадження у справі підлягає закриттю.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (частина друга статті 256 ЦПК України).

Керуючись статтями 206, 255, 256, 259, 260, 261, 268, 373, 374, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від його позову до Львівської міської ради про визнання права власності.

Визнати нечинним рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року.

Провадження у справі № 465/9899/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у зв`язку із закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст складено та підписано 13 липня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич