Справа № 944/1425/23
Провадження №2/944/766/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

На обґрунтування позову зазначає, що 15 січня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 . Оскільки шлюбні відносини у них не склалися, то шлюб, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04 липня 2013 року було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою та відповідно до судового наказу Яворівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмір частки його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З січня 2013 року він став проживати у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 та від спільного життя у них народився син ОСОБА_5 . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року вирішено стягувати аліменти з нього на користь ОСОБА_3 на утримання їхнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що до повномасштабного вторгнення російської федерації, мав регулярний заробіток за кордоном. Крім того, він вже є платником аліментів для своєї неповнолітньої дитини від першого шлюбу ОСОБА_4 . Про аліменти на користь ОСОБА_3 він дізнався 11 березня 2022 року, отримавши розрахунок заборгованості по аліментах. На даний час у нього змінилося матеріальне становище, оскільки у зв`язку із особливим періодом в державі, він втратив можливість виїжджати за кордон та працювати там, влаштуватись на роботу в Україні він не може. На даний час живе з батьками, за рахунок тимчасового підробітку та допомоги матері. Зважаючи на те, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей у вказаному розмірі, просить зменшити розмір аліментів.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2023 року роз`єднано в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини передано в канцелярію суду для присвоєння єдиного унікального номера судової справи. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнято до провадження та пизначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повному обсязі. Додатково пояснив, що з 2018 року справно сплачував аліменти на утримання ОСОБА_4 . Жодної заборгованості не було. Однак з початку війни він не має можливості виїхати за кордон, де мав постійне місце роботи та стабільний заробіток, а відповідно не має можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Сукупний розмір аліментів на двох дітей щоразу збільшує заборгованість по аліментах. На даний час стан його здоров`я погіршився, йому необхідно робити операцію ока, що потребує значних коштів. Також він здійснює догляд за хворим батьком, який переніс декілька операцій. На даний час його рахунки заблоковані, оскільки державний виконавець наклав арешти. Через це він не може займатися підприємницькою діяльністю. Просить його позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибула, однак про розгляд справи повідомлена належним чином, оскільки судом було направлено ухвалу суду від 10 квітня 2023 року про відкриття провадження та судову повістку за зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_2 , однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Також ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд справи на сайті суду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що є підстави вважати, що ОСОБА_2 належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04 липня 2013 року було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року стягуються щомісячно з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви 27 серпня 2018 року.

Крім того, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 червня 2021 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_5 та вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на підставі судового рішення та судового наказу стягуються з відповідача в примусовому порядку.

ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, оскільки у його трудовій книжці НОМЕР_2 відсутні відомості про прийом на роботу.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду документи, які підтверджують проведення діагностики та лікування очей, а саме: медичну карту амбулаторного хворого (офтальмологія), вдану ФОП ОСОБА_6 «Офтальмологічний кабінет», акт прийняття-передачі виконаних робіт від 06 травня 2023 року, відповідно до якого ТзОВ «Центр здоров`я очей» надало ОСОБА_7 послуги з Інтравітреального введення інгібітора фактора рості судин Айлія, за які останній сплатив 4 900, 00 гривень та акт прийняття-передачі виконаних робіт від 01 липня 2023 року, відповідно до якого ТзОВ «Центр здоров`я очей» надало ОСОБА_7 послуги з Інтравітреального введення інгібітора фактора рості судин Айлія, за які останній сплатив 4 900, 00 гривень.

Також ОСОБА_1 надав суду документи, які підтверджують важкий стан здоров`я його батька ОСОБА_7 , а саме: довідку КНП Яворівської міської ради Львівської області від 03 листопада 2021 року, виписку-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 5535, видану КНП «НРЛ ім. Юрія Липи» НМР, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного)хворого № 17273, видану КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова».

Згідно із ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За змістом ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

В даному випадку для вирішення питання про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , обов`язково слід встановити також реальний майновий стан позивача на даний час та, відповідно, його можливість чи об`єктивну неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Суд зазначає, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак в порушення зазначених вище вимог процесуального закону позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів та не підтвердив погіршення його майнового стану.

Більше того, суд наголошує на тому, що позивач взагалі не надав будь-яких відомостей щодо його матеріального стану, а саме довідок чи іншої інформації про його доходи як на даний час, так і за попередні роки, на підставі чого суд міг би встановити його реальний майновий стан та динаміку змін, зокрема, його погіршення (суттєвого зменшення доходів та/чи суттєве збільшення витрат), в такій мірі, що це об`єктивно перешкоджає йому сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у встановленому судом розмірі.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів матеріального становища позивача, які б свідчили про те, що він не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), що взагалі позбавляє суд можливості оцінити

атеріальний стан позивача в контексті позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про те, що він утримує та здійснює догляд відносно свого батька ОСОБА_8 , який хворіє, суд зауважує, що право дитини на утримання від батька не може бути залежне виключно від факту існування в нього зобов`язань перед іншими особами (батьками).

Такі твердження позивача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатний батько, що погіршило його матеріальне становище, не підтверджено належними доказами та, з врахуванням наведеного вище, не має визначального значення для вирішення справи.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довів, що не може сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі (1/4 частини його доходу), а тому у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 60, 76, 81, 88, 89, 141, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2023 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник