КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1429/22
Провадження № 2/488/612/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.06.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

за участю секретаря судового засідання - Маснюк М.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

за участю відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

19.09.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася з цивільним позовом в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи позов тим, що позивач ОСОБА_1 з 26.04.2000 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народилася донька - ОСОБА_3 .

З початку шлюбних відносин та по теперішній час родина мешкає в спірному будинку АДРЕСА_2 .

19.10.2004 року між відповідачем по справі ОСОБА_2 та його рідною тіткою ОСОБА_4 , яка була власником житлового будинку АДРЕСА_2 , був укладений Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., зареєстрований в реєстрі за № 3394.

Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_4 передала, а відповідач ОСОБА_2 прийняв у власність житловий будинок АДРЕСА_2 , та отримав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі Договору довічного утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років, померла ОСОБА_4 тому Договір довічного утримання припинив свою дію.

14.04.2009 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Договір довічного утримання відповідачем було укладено в інтересах родини, дружини ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3 , тобто будинок було набуто відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Позивач, як дружина відповідача, хоча і не була вказана в зазначеному договорі як набувач, виконувала усі обов`язки щодо договору по утриманню та нагляду за ОСОБА_4 та будинком, сплачувала комунальні платежі, проводила поточні ремонти, солідарно із чоловіком відповідачем по справі ОСОБА_2

02.11.2021 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було розірвано шлюб між сторонами по справі.

На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з даним позовом, так як вважає, що має право на 1/2 частину спірного будинку, проте між сторонами не досягнуто домовленості щодо розподілу спільного майна подружжя.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, взявши до уваги заяви сторін по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 26.04.2000 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народилася донька - ОСОБА_3 .

З початку шлюбних відносин та по теперішній час родина мешкає в спірному будинку АДРЕСА_2 .

19.10.2004 року між відповідачем по справі ОСОБА_2 та його рідною тіткою ОСОБА_4 , яка була власником житлового будинку АДРЕСА_2 , був укладений Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., зареєстрований в реєстрі за № 3394.

Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_4 передала, а відповідач ОСОБА_2 прийняв у власність житловий будинок АДРЕСА_2 , та отримав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі Договору довічного утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років, померла ОСОБА_4 тому Договір довічного утримання припинив свою дію.

14.04.2009 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Договір довічного утримання відповідачем було укладено в інтересах родини, дружини ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3 , тобто будинок було набуто відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Позивач, як дружина відповідача, хоча і не була вказана в зазначеному договорі як набувач, виконувала усі обов`язки щодо договору по утриманню та нагляду за ОСОБА_4 та будинком, сплачувала комунальні платежі, проводила поточні ремонти, солідарно із чоловіком відповідачем по справі ОСОБА_2

02.11.2021 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було розірвано шлюб між сторонами по справі.

Частиною 3 статті 61 СК України передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За загальним правилом застосування презумції спільності майна подружжя, майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором довічного утримання, що укладений під час перебування набувача у шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, виховання дітей, хвороба чи інш.) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 61 СК України вбачається, що об"єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 " Про приктику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та розподілу спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя можуть вважатися: квартири, житлові та садові будинки, земельні ділянки та інш.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

На час подання позову до суду між сторонами не було домовленості щодо поділу спільного майна подружжя спірного будинку АДРЕСА_2 .

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що шлюбний договір між сторонами не укладався.

Також з ч. 3 статті 368 ЦК України вбачається, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, суд вважає доведеною та обґрунтованою позовну вимогу позивача про поділ майна подружжя в рівних частках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 992,40 грн., покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 19, 263, 264, 265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_2 - спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя: Я.А. Чернявська