Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1349/23
Номер провадження: 2-о/225/16/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Мигалевич В.В., перевірив заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2023 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Перевірив заяву та додані до неї матеріали суд доходить таких висновків:

Відповідно положень ч. 2 ст. 175 ЦПК України, заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Заява в інтересах ОСОБА_2 , подана ОСОБА_1 , при цьому на підтвердження повноважень до заяви додано копію нотаріально посвідченої довіреності від 19.01.2023, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 бути його представником у тому числі і в судах.

Однак, Законом України №1401-VІІІ від 02.06.2016 «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» доповнено Конституцію України статтею 131-2, відповідно до якої виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (ч. 2 ст. 60 ЦПК України).

З огляду на ч. 6 та ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи; вказані справи під поняття малозначних справ та справ, що виникають з трудових спорів, не підпадають.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Оскільки заява про встановлення факту, що має юридичне значення підписана та подана особою, яка не має статусу адвоката та не є законним представником ОСОБА_2 , суд вважає, що заяву необхідно повернути заявнику.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: В.В. Мигалевич