Справа № 214/6189/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Собченко Н.А.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з названою заявою, яку надалі уточнив та в уточненій заяві просить суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування уточнених заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід заявника - ОСОБА_4 . Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син спадкодавця та батько заявника - ОСОБА_5 , заявник у порядку спадкування за правом представлення, передбаченим ст. 1266 ЦК України, звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову на тій підставі, що спадкоємець не надав документального підтвердження фактичного проживання на день смерті зі спадкодавцем. Проте, заявник зазначає, що хоча і має інше місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , але постійно проживав разом дідом за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останній потребував за життя допомоги по господарству. Таким чином, з метою подальшого оформлення прав на спадкове майно, що залишилось після смерті діда, заявник вимушений був звернутись до суду з даною заявою.

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали уточнені заявлені вимоги у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявлених вимог.

Представник виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення якої поклала на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що заявника знає більше 25 років, що ОСОБА_4 - це дід заявника, а ОСОБА_5 - це батько заявника. Знає, що заявник проживав разом із дідом за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту смерті діда, з яким у заявника були добрі відносини. Свідок зазначив, що знає все це, оскільки проживав у одному дворі із заявником.

Свідок ОСОБА_7 , будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що заявника знає, це його кум, знає його більше 30 років. Знає, що ОСОБА_4 - це дід заявника, з яким заявник проживав на момент смерті у квартирі діда та доглядав його, так як дід був людиною похилого віку та хворів.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід заявника та батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4 .

Як убачається з матеріалів справи, за життя ОСОБА_4 заповіт не складав. Спадщина, яка відкрилась після його смерті складається з нерухомого майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

З метою прийняття спадщини, що відкрилась після смерті діда, заявник, будучи спадкоємцем за правом представлення, передбаченому ст. 1266 ЦК України, звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову на тій підставі, що не надав документального підтвердження фактичного проживання на день смерті зі спадкодавцем.

Згідно відомостей, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, ОСОБА_4 з 17 лютого 1977 року по 11 квітня 2019 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за якою на день його смерті інших зареєстрованих осіб не значилось.

Згідно акту про фактичне проживання особи від 26.07.2021 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини зі своїм дідом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У даному випадку від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті останнього залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю реалізації права на звернення до нотаріуса та подальшим прийняттям спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Так, факт постійного проживання заявника та спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи та зазначеними вище, а також добутими в судовому засіданні, а саме показаннями свідків.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви заявника про встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки служить підставою для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його діда.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 19, 23, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.