Справа № 203/1722/22
Провадження № 2/0203/254/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
30 червня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участю секретаря Погрібного О.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позову зазначається, що 30 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNL0GA00006454, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на строк з 30 січня 2007 року по 30 січня 2017 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 60 000 доларів США на покращення житлових умов, а також 6 300 доларів США 50 центів на сплату страхових платежів. Цього ж дня, відповідач діючи від свого імені та на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавці надали в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення отриманого кредиту та інших платежів у зв`язку із чим за відповідачем станом на 15 грудня 2023 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 497 876,07 доларів США, що складається з наступного: 52 338,82 доларів США заборгованість за кредитом, 107 485,93 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 680 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 327 371,32 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування).
З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 08 липня 2022 року та призначенням підготовчого засідання у справі, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з витребуванням ухвалою Кіровського районного суду від 01 серпня 2022 року від: 1) П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори інформації зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином завірену копію спадкової справи після смерті останнього, інформації про всіх спадкоємців, про чинні заповіти, відмову від прийняття спадщини, усунення від спадщини, відомості про видані та отримані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , копії заяв осіб, які зверталися до нотаріуса про прийняття спадщини або відмову у прийнятті спадщини; 2) відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відомостей про зареєстроване місце проживання усіх осіб за адресою зареєстрованого місця проживання спадкодавця ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що містяться в картотеці реєстраційного обліку Відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, станом на момент смерті ОСОБА_2 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача в заяві від 27 березня 2023 року про розгляд справи за його відсутності, яка з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (наразі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DNL0GA00006454, відповідно до умов якого останньому надано кредитні кошти на строк з 30 січня 2007 року по 30 січня 2017 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 60 000 доларів США на покращення житлових умов, а також 6 300 доларів США 50 центів на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту. Період сплати за цим договором вважається період з «21» по «28» число кожного місяця шляхом здійснення сплати щомісячного платежу у розмірі 953,08 доларів США. Забезпеченням виконання позичальником за даним договором виступає іпотека квартири 3-х кімнатна квартира, загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-25).
Цього ж дня, тобто 30 січня 2007 року під забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 , який діяв від свого імені та на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 , укладено договір іпотеки № DNL0GA00006454. Згідно з договором іпотеки відповідач та ОСОБА_2 надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого 21 травня 2007 року іпотека зареєстрована у Державному реєстрі Іпотек, а також 20 березня 2007 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про заборону відчуження майна, переданого в іпотеку (а.с. 31-32, 34-36, 38).
Так, зі свідоцтва про право власності на житло, видане 15 січня 1997 року Дніпропетровьким облавтоучкомбінатом, вбачається, що квартира загальною площею 72,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 37).
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі, проте відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 15 грудня 2021 року становить 497 876,07 доларів США, яка складається з наступного: 52 338,82 доларів США заборгованість за кредитом, 107 485,93 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 680 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 327 371,32 доларів США пеня за несвоєчасність зобов`язання за договором (а.с. 21, 110-112).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Так, згідно інформації Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за вих. № 3844/05.1-42 від 27 серпня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є іпотекодавцем-2 за договором іпотеки від 31 січня 2007 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 11 (а.с. 39).
З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2021 року позивачем надіслана претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України П`ятій дніпровській державній нотаріальній конторі, в якій позивач просив нотаріуса: 1) повідомити АТ КБ «приватБанк» чи заводилась спадкова справа після померло іпотекодавця; 2) включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; 3) повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед бпанком в розмірі 497 876,07 доларів США; 4) надіслати інформацію стосовно: звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину померлого боржника, відомості про осіб (ПІБ та адреса), які подавали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину (а.с. 40, 41-42).
На виконання ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року П`ятою дніпровською нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України надано належним чином завірену копію спадкової справи № 485/2021, заведеної 29 грудня 2021 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , з якої вбачається, що спадщину після смерті останнього жодна особа не прийняла, інформація про наявність заповіту у спадковій справі відсутня, свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_1 не видавалися, а спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67991953 від 29 грудня 2021 року та відповідь нотаріуса від 29 грудня 2021 року на претензію кредитора (а.с. 66-76).
Судом також встановлено, що відповідач доводиться іпотекодавецю-2 ОСОБА_1 сином та вони зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , інформації про те, що відповідач на момент смерті свого батька був зареєстрований за іншою адресою суду не надано (а.с. 26, 27, 29)
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї, а згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Отже, судом встановлено, що відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті іпотекодавця-2 ОСОБА_2 , та прийняв спадщину після смерті останнього, оскільки на момент смерті був зареєстрований з ним за однією адресою, жодних інших доказів на спростування цієї обставини суду не надано.
Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
В той же час, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачає такої підстави для припинення іпотеки як смерть іпотекодавця, а отже до спадкоємця іпотекодавця, яким є відповідач ОСОБА_1 , у порядку спадкування перейшли до права та обов`язки спадковдавця за договором іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Отже, за змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається банк, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю.
В той же час, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин того ж дня у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації введений воєнний стан на всій території України, продовжений Указом Президента України № 254/2023 від 01 травня 2023 року на 90 днів, тобто до 18 серпня 2023 року.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:
"5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону".
Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Отже, згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.
Судові витрати відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок відповідача ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4,11-13, 81, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DNL0GA00006454 від 30 січня 2007 року на суму 52 338,82 доларів США, шляхом продажу квартири на прилюдних торгах з визначенням ціни цієї квартири при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Зупинити виконання цього рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 30 червня 2023 року і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко