Справа № 464/4806/22
пр.№ 2/464/47/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2023 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Ліщук Ю.П.,

за участю:

представника позивача Мартиневича О.А.,

представника третьої особи Міністерства оборони України Лесик-Гошко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство оборони України, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Зуєва Світлана Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01.12.2011 по ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання права власності на частку автомобіля в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивує тим, що 29 травня1993 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , від цього шлюбу народилось двоє дітей: син ОСОБА_2 , 1998 року народження, та дочка ОСОБА_4 , 1994 року народження. 25 серпня 2006 року шлюб внаслідок кризи у стосунках розірвано. Через деякий час у 2007 році сімейні стосунки між нею та ОСОБА_3 фактично поновлені, стали проживати за однією адресою як подружжя і з того часу не припинялись до загибелі ОСОБА_3 , який загинув при виконанні військового обов`язку по захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що до ІНФОРМАЦІЯ_1 вона з чоловіком продовжували постійно проживати разом з дітьми як сім`я, у них був спільний побут, спільний бюджет, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки характерні для сім`ї, весь час проводили разом, в тому числі в компанії друзів, спільно робили капітальний ремонт у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , разом підбирали елементи інтер`єру та побутову техніку. У 2015 році за спільні кошти і за спільним рішенням придбали автомобіль. В лютому 2022 року ОСОБА_3 призваний в лави ЗСУ, та, вступаючи на військову службу, при заповненні усіх документів зазначав позивачку своєю дружиною, саме її, як дружину ОСОБА_3 , було повідомлено про його загибель та видано їй свідоцтво про смерть. Після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа. Крім неї, спадкоємцем, який прийняв спадщину, є відповідач, їх спільний син. До спадкової маси входить автомобіля CITROEN BERLINGO д.н.з. НОМЕР_1 . Від нотаріуса дізналась, що вона не може претендувати на спадщину, так як не перебувала з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 02.11.2022 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому позов в частині встановлення факту проживання його батьків однією сім`єю без реєстрації шлюбу визнав. Зазначив, що йому тільки після смерті батька ОСОБА_3 стало відомо, що його батьки офіційно не були одруженими. В частині визнання за позивачкою права власності на автомобіля покладається на розсуд суду.

Відповідач Міністерство оборони України в особі представника О.Лесик-Гошко позов не визнав, зазначає, що позивачем не зазначено, в чому саме відповідач МОУ порушив права позивача. Крім того, для встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу мають бути встановлені в сукупності всі ознаки, властиві для сім`ї, тобто, спільне проживання, спільний бюджет, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Тому покази свідків не можуть бути достатнім доказом наявності всіх ознак, властивих для проживання однією сім`єю. Відомості про позивачку як про дружину загиблого ОСОБА_3 внесені до облікових документів військової частини на підставі застарілих відомостей військкомату, внаслідок чого безпідставно зазначені в наказах командира військової частини НОМЕР_2 . Просить в задоволенні позову відмовити.

В подальшому представником третьої особи Міністерства оборони України заявлено клопотання про закриття провадження у справі з тієї підстави, що справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства, так як правовою метою звернення позивачки до суду є підтвердження її певного соціального статусу, який надасть їй право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 08.12.2022 на підставі ч.1 ст. 53 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Третя особа Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської ради подало письмові пояснення на позов, проти позову заперечила, вважає, що позивачем не надано достатніх доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 21.02.2023 підготовче провадження по справі закрите, призначено справу до розгляду по суті.

06.04.2023 представник відповідача О.Лесик-Гошко заявила клопотання про закриття провадження у справі, покликаючись на висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22.

Ухвалою суду від 01.06.2023 суд повернувся до підготовчого провадження у справі.

Ухвалою від 09.06.2023 Міністерство оборони України виключено з числа відповідачів, залучивши як третю особу, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , будучи допитаною в якості свідка за її згодою, свій позов підтримала та показала, що познайомилась з ОСОБА_3 у віці 12 років, коли разом почали займатись спортом. У 18 років вирішили одружитись, про що повідомили батьків, і почали проживати після реєстрації шлюбу 29.05.1993 року у квартирі за адресою АДРЕСА_1 разом з батьками позивачки. Від шлюбу у них народилось двоє дітей, дочка 1994 року народження і син 1998 року народження. У 2006 році виникла певна криза в стосунках і після чергової сварки чоловік пішов жити до своєї матері, а позивач подала до суду позов про розірвання шлюбу, який був розглянутий без участі ОСОБА_3 , шлюб розірвано. ОСОБА_3 проживав у своєї матері близько півроку, проте, і в цей період часу на вихідні приходив до дітей і деколи залишався ночувати. Батьки позивачки бачили, що є якісь проблеми в стосунках позивачки та ОСОБА_3 , однак занадто не втручались, а про розірвання шлюбу їм взагалі не було відомо. Поступово відносини налагодились, позивач і ОСОБА_3 знову почали проживати разом, у 2007 році ОСОБА_3 організував поїздку разом з дітьми на відпочинок на море в м. Керч, перед цим купив портативну відеокамеру, якою в подальшому багато років знімалось сімейне відео. У 2011 році в розмові щодо повторного укладення шлюбу ОСОБА_3 відповів, що він і не розлучався, і вважає, що перебуває в шлюбі з позивачкою. З 1993 року і до 24 лютого 2022 року ОСОБА_3 , крім короткого періоду у 2006-2007 роках, постійно проживав без реєстрації з позивачкою, їх спільними дітьми та батьками позивачки у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Саме за цією адресою ОСОБА_3 у разі необхідності звертався у поліклініку, а потім і уклав договір із сімейним лікарем. Іншого житла у нього не було. Основні кошти для сім`ї заробляв ОСОБА_3 , який був будівельником і приватно займався проведенням будівельних та ремонтних робіт. Позивач також працювала, але більше заради самореалізації. ОСОБА_3 віддавав зароблені гроші позивачці, яка планувала і здійснювала поточні витрати сімейного бюджету. Починаючи з 2017 року розпочали робити ремонт у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , який робили частинами по мірі можливості фінансування, багато видів робіт виконував самостійно ОСОБА_3 , окремо наймали електрика, плиточника, сантехніка. Разом підбирали та купували сантехніку, плитку, побутову техніку, на момент початку повномасштабного вторгнення РФ 24.02.2022 ремонт не був завершений в одній кімнаті. У 2015 році за спільні кошти у друзів сім`ї придбали автомобіль, спільно приймали рішення про його придбання, ОСОБА_3 хотів мати автомобіль, який можна було б використовувати і для перевезення інструментів і для поїздок на риболовлю, на що позивачка надала згоду на купівлю саме такого типу автомобіля. Відразу у перший день повномасштабного вторгнення РФ ОСОБА_3 прийняв рішення про вступ до лав ЗСУ, він був мобілізований як доброволець ІНФОРМАЦІЯ_10, яким було виписано повістку ОСОБА_3 на адресу АДРЕСА_1 . Позивачка на деякий час виїхала до Польщі, потім повернулась. Спілкувались в цей період за допомогою месенджера Вайбер. Гроші, які ОСОБА_3 отримував як військовослужбовець, перераховував на банківську картку позивачки для оплати комунальних послуг та інших потреб. В одній з перших розмов по телефону після мобілізації ОСОБА_3 повідомив позивачці, що при заповненні усіх необхідних під час мобілізації документів зазначав позивачку своєю дружиною. Після загибелі її чоловіка ОСОБА_3 позивача як його дружину повідомили про його смерть військкомат та військова частина, а Львівська міська рада отримувала її дозвіл на поховання ОСОБА_3 на Марсовому полі. Лише при оформленні документів про отримання виплат, пов`язаних зі смертю ОСОБА_3 дітям та знайомим стало відомо, що шлюб між позивачкою і ОСОБА_3 був розірваний багато років тому. Додатково показала, що у квартирі АДРЕСА_2 крім неї і дітей, зареєстровані її сестра, батьки, тому ні її чоловіка, ні чоловіка сестри вирішено не реєструвати, незважаючи на постійне проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою.

Представник позивача - адвокат Мартиневич О.А. в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що подані докази та покази свідків доводять те, що відносини позивачки та ОСОБА_3 містили всі ознаки, характерні саме для сім`ї, спільне проживання, спільний побут, спільні права та обов`язки. Звернув увагу на те, що ОСОБА_3 , при оформленні документів під час мобілізації, заповнюючи відповідні документи, зазначав у них позивачку своєю дружиною. Просить позов задовольнити.

Допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_2 позов визнав в частині встановлення факту проживання батьків однією сім`єю, ствердив, що постійно його батьки проживали за однією адресою, спільно відпочивали, при поділі автомобіля зазначив, що автомобіль батька має стати його власністю. Показав, що все своє свідоме життя проживав разом з матір`ю та батьком у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , батьки завжди були разом, у них була звичайна сім`я. Він завжди знав, що у нього є матір і батько, і вони одружені. Зазначив, що у 2006 році, коли йому було 7 років, батько деякий час проживав на вулиці Окружній, де жила батькова мама, йому мати пояснювала, що батькові треба доглянути за своєю матір`ю (бабусею ОСОБА_2 ) Вказав, що з 2007 по 2011 роки його батьки з дітьми кожного року відпочивали на морі, батько придбав відеокамеру і вони постійно знімали відео. Батько заробляв проведенням ремонтних робіт, з певного часу він почав працювати разом з батьком. Мама була головою сім`ї і розпоряджалась коштами. Коли вирішили робити ремонт у квартирі, то розпочали з ванної кімнати, потім поступово робили ремонт в інших приміщеннях. У своїй кімнаті він робив ремонт сам з допомогою батька. Мати сама робила ремонт в кладовій. В процесі проведення ремонту разом їздили обирати плитку, ламінат, разом приймали рішення, що саме придбати. У перший день початку повномасштабної війни батько пішов добровольцем. Повідомив, що тільки після загибелі батька дізнався, що батьки розлучені.

Представник третьої особи Міністерства оборони України О.Лесик-Гошко у вступному слові позов не визнала з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Інші представники третіх осіб не прибули, повідомлялись належно, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши вступні слова учасників справи, показання свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відповідно до ст.ст. 3, 74 СК України, суд повинен встановити факти спільного проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки.

Відповідно до правового висновку, наявного в постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 531/295/19, для встановлення факту проживання однією сім`єю до уваги беруться:

- покази свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту;

- документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки;

- фотографії певних подій;

- документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання котів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_3 уклали шлюб 29.05.1993 року, від шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_7 1994 року народження і син ОСОБА_8 ла (відповідач) 1998 року народження. (т.1 а.с.3,4), 25 серпня 2006 року шлюб розірвано (т.1 а.с.5).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.8) З копії сповіщення вбачається, що позивача повідомляють, що її чоловік ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні службового обов`язку по захисту Батьківщини (т.1 а.с.6,7)

Допитані в суді свідки підтвердили суду, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існували усталені сімейні стосунки, притаманні подружжю.

Так, свідок ОСОБА_9 , двоюрідний брат загиблого ОСОБА_3 , показав, що позивач і ОСОБА_3 одружились у ранньому віці, у подружжя народилось двоє дітей, спільно робили ремонт в квартирі на вул. Полуботка, разом святкували різні події, відпочивали, подружжя разом придбало автомобіль. Про те, що позивачка та ОСОБА_3 розлучені, свідок ОСОБА_9 дізнався лише у 2022 році, коли разом із ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ. При заповненні анкети у військовій частині ОСОБА_3 зазначив позивачку своєю дружиною.

Свідок ОСОБА_10 показала, що знайома з подружжям ОСОБА_11 ще з 1987-1988 років, разом займались спортом, разом їздили в спортивні табори, на змагання, дружили сім`ями. Про те, що вони в подальшому розлучились, дізналась лише після загибелі ОСОБА_3 у 2022 році.

Свідок ОСОБА_12 показала, що знає родину ОСОБА_11 близько 10 років, завжди сприймала ОСОБА_11 як подружжя, вони часто бували у неї вдома, тісно спілкувались і разом відпочивали. У 2015 році сім`я ОСОБА_11 придбала у них автомобіль.

Свідок ОСОБА_13 , сусід ОСОБА_11 та хрещений батько відповідача, показав, що протягом багатьох років перебував в дружніх стосунках з сім`єю ОСОБА_11 , часто бував у них дома, з ОСОБА_3 була чоловіча дружба, спільні інтереси - риболовля та збирання грибів. У домі ОСОБА_11 була комфортна атмосфера, він допомагав робити ремонт в квартирі ОСОБА_11 , подружжя придбало автомобіль.

Свідок ОСОБА_14 показала, що знає ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з дитинства, останні одружились. Ствердила, що подружжя спільно робили ремонт у помешканні, відносились один до одного як дуже близькі люди.

Свідок ОСОБА_15 , співробітник ОСОБА_3 , показав, що при житті ОСОБА_16 регулярно телефонував до позивачки, неодноразово спільно відпочивав з родиною ОСОБА_11 в Карпатах , на риболовлі. Також свідку відомо, що ОСОБА_11 придбали у їх спільних друзів автомобіль.

Свідок ОСОБА_18 показала, що знайома з подружжям ОСОБА_11 ще до їх подружжя. Святкували разом свята, організовували спільні відпочинки. В процесі спілкування ОСОБА_11 розповідали, що проводять у своїй квартирі ремонт. У ОСОБА_11 були нормальні сімейні стосунки, спільно вирішували сімейні питання. Про те, що шлюб ОСОБА_11 було розірвано, свідок дізналась лише після загибелі ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_19 , сусід, показав, що у 2018 році проводив ремонтні роботи у квартирі ОСОБА_11 , які все робили разом, у вихідні гуляли, ходили на базар. Позивач та ОСОБА_3 мешкали разом та виховували дітей, сумнівів, що вони не є подружжям, у нього не виникало.

Свідок ОСОБА_20 показала, що знайома з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ще з 1989 року. Починаючи з 2015 року стали підтримувати тісні дружні стосунки, їй відомо, що ОСОБА_11 спільно робили ремонт, разом відпочивали.

Свідок ОСОБА_21 показав, що познайомився з родиною ОСОБА_11 у 2018 році, регулярно зустрічались, разом проводили час, їздили один до одного в гості. Неодноразово бував в квартирі ОСОБА_11 на АДРЕСА_3 , бачив, що там робиться ремонт. ОСОБА_3 розповідав йому про деталі виконання ремонту. Вказане свідку відомо внаслідок тісних взаємовідносин та неодноразового перебування у них в гостях.

Свідок ОСОБА_22 , рідна сестра позивачки, показала, що після одруження ОСОБА_3 почав проживати в квартирі її батьків без реєстрації. Протягом усього спільного життя сім`я ОСОБА_11 була в неї у полі зору, вони дружили, разом регулярно відпочивали. ОСОБА_3 дуже любив дружину, важко працював, щоб забезпечувати сім`ю, отриману частину коштів від продажу батьківської квартири, ОСОБА_16 витратив на купівлю побутової техніки у квартиру, в якій проживав з позивачкою та їх дітьми.

Свідок ОСОБА_23 , близька подруга подружжя ОСОБА_11 , підтвердила суду сімейні відносини останніх, їх спільне проживання, про те, що вони свого часу розірвали шлюб, їй стало відомо лише після загибелі ОСОБА_3 . Протягом багатьох років завжди разом святкували всі свята, дні народження, зустрічались або спілкувались по телефону не рідше одного разу на місяць. Регулярно спільно виїжджали разом на відпочинок за місто. Свідку відомо, що ОСОБА_11 робили в квартирі ремонт, радились з нею щодо замовлення меблів, разом купували побутову техніку, автомобіль.

Таким чином, допитані в суді свідки, кожен окремо, не маючи власної зацікавленості, підтвердили суду, що між позивачем та ОСОБА_3 існували усталені сімейні стосунки, притаманні подружжю, вони проживали разом як члени сім`ї з 2011 року.

Також з матеріалів справи вбачається наступне.

В акті від 11.08.2022, складеного ТзОВ «Стимул-Сихів-1», зазначено, що ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , вела спільне господарство з ОСОБА_3 , який до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав за даною адресою без реєстрації.

Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 02.10.2019 року № 0001-3Т9Х-Т600, ОСОБА_3 зазначив адресу свого фактичного проживання АДРЕСА_1 та визначив позивачку довіреною особою для повідомлення у разі настання з ним екстреного випадку.

Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 30.03.2019 року № 0001-А1М2-ХМ00, позивачка зазначила адресу свого фактичного проживання АДРЕСА_1 та визначила ОСОБА_3 довіреною особою для повідомлення у разі настання з нею екстреного випадку.

Встановлено також, що позивачка, ОСОБА_3 , їх діти відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 обрали одного сімейного лікаря ОСОБА_24 .

З медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 вбачається, що останній звертався за медичною допомогою у 2013 році та зазначав адресу свого проживання АДРЕСА_1 . Ця ж адреса проживання зазначена у виписці з медичної картки КНП «4-А міська поліклініка м. Львова» від 02.01.2019 року та у виписці-епікризі № 1098 від 20.07.2019 року, виданій КНП «8-А міська клінічна лікарня м. Львова».

Судом також встановлено, що 24.02.2022 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 видано за адресою АДРЕСА_1 повістку на відправку в ЗСУ по мобілізації.

З листа № 988 від 03.11.2022 за підписом командира військової частини НОМЕР_2 вбачається, що при мобілізації ОСОБА_3 внесення до книги алфавітного обліку осіб рядового, сержантського складу частини біографічних даних відносно ОСОБА_3 здійснювалось, зокрема, на підставі паспорта громадянина України, в якому у відповідному розділі містились відомості про його одруження та про дружину - ОСОБА_1 , 1975 року народження. Крім того, ОСОБА_3 було власноручно написано автобіографію, в якій, окрім наявності дружини ОСОБА_1 ним було вказано їх єдину адресу проживання, а також їх сина ОСОБА_2 .

З цього ж листа вбачається, що отримані під час мобілізації ОСОБА_3 біографічні відомості були підставою для їх відображення у подальших наказах по військовій частині, що видавались у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Отже, сім`ю складають особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, мають взаємні права та обов`язки.

Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам даної справи, суд переконаний, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 починаючи з 2011 року перебували у відносинах, що притаманні подружжю, вели спільне господарство, формували спільний бюджет, планували спільний побут та здійснювали заходи щодо його втілення, свої відносини відкрито демонстрували перед сторонніми особами, а саме: спільну працю, відпочинок, проживання однією сім`єю, на підтвердження чого позивачем надано суду фотокартки, які оглянуті судом.

Так, з оглянутих судом фотографій, котрі датовані 2009 - 2021 роками, вбачається, що позивачка та ОСОБА_3 спільно проводили час в домашній обстановці, на відпочинку в компанії друзів, відпочивали разом за межами України у 2018 році, спільно власними силами проводили в квартирі ремонтні роботи.

Правова позиція, щодо належності і допустимості таких доказів як фотокартки, викладена в Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, згідно якої, численні світлини, на яких зафіксовані події у колі сім`ї та спільний відпочинок, у сукупності з іншими доказами, підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу з яким пов`язані юридично значимі наслідки, зокрема, право спільної сумісної власності на майно, придбане чоловіком та жінкою під час такого проживання.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису святкування 45-річчя позивачки вбачається, що ОСОБА_3 , звертаючись до запрошених від імені сім`ї, зазначає: «Нам з дружиною приємно, що ви відкликались на наше запрошення», позивачка, знімаючи гостей та, навівши камеру на ОСОБА_3 , зазначає: «А це мій чоловік, він мене кохає».

Відповідно до висновку експерта № 236-Е від 09.02.2023 року в пам`яті смартфонів Samsung Galaxy A30s та Samsung Galaxy A30 наявна інформація про комунікацію між абонентами « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_1 » в месенджері Viber. Із змісту зазначеної комунікації між позивачкою та ОСОБА_3 в період з 01.03.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто у період перебування ОСОБА_3 на військовій службі, вбачається, що їх особисті відносини характеризувались глибокою взаємною прихильністю, взаємною турботою, турботою про спільних дітей, ОСОБА_3 турбувався про здоров`я батька позивачки, пересилав гроші на картковий рахунок позивачки для оплати комунальних послуг.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого органом 4601, 30.09.2015 на ім`я ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску. (т.1 а.с.13)

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позивачкою належними, допустимими та достовірними доказами доведено факти спільного проживання її та ОСОБА_3 разом з дітьми у квартирі за адресою АДРЕСА_1 в період часу з 01.12.2011 до ІНФОРМАЦІЯ_1, наявність спільного бюджету, спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, тобто всіх ознак, характерних для проживання однією сім`єю.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ЕСН-1986-8-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Таким чином, судова практика розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу свідчить про те, що при розгляді справ потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, за умови, що вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, презюмує виникнення їх спільної сумісної власності на майно, набуте ними за час спільного проживання.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в період з 01 грудня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Водночас, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права на автомобіля задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З урахуванням встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки та ОСОБА_3 на час придбання автомобіля CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, та відповідно до ст. 74 СК України такий автомобіль належав позивачці та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається із свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 25.07.2022 року та витягу із спадкового реєстру 69879079 від 30.08.2022 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 заведена спадкова справа № 69625524.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до пп.1.1 п.1, пп. 2.1 п.2 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012, у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. При видачі свідоцтва нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, в порядку, встановленому чинним законодавством. На примірнику свідоцтва, що залишається у матеріалах нотаріальної справи, робиться відмітка, у якій зазначаються найменування поданого для огляду документа, його номер, дата та найменування юридичної особи, що його видала.

Відповідно до п.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012, позивачці нотаріусом може має бути видано свідоцтво про право на спадщину на частку майна спадкодавця.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що, за умови визнання судом факту проживання позивачки та ОСОБА_3 однією сім`єю на час придбання спірного автомобіля, оформлення позивачкою права особистої власності на частини автомобіля в порядку поділу спільного майна подружжя та в порядку спадкування може бути здійснене в позасудовому нотаріальному порядку, а тому позов ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на автомобіля CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 27, 36 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в період з 01 грудня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 .

Треті особи:

-Міністерство оборони України, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6, ЄДРПОУ 0034022;

-приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Зуєва Світлана Миколаївна, службова адреса - 79008, м. Львів, вул. Тараса Бобанича (Короленка), 4;

-ІНФОРМАЦІЯ_8 АДРЕСА_4 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_7 АДРЕСА_5 ;

-Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської ради, , 79049, м. Львів, пр- т. Червоної Калини, 66;

-Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ЄДРПОУ - 13814885, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10;

-Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 01368, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 6.

Повний текст рішення складено 10.07.2023.

Суддя О.Ю.Горбань