ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/506/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.06.2002 Деснянським РУ ГУМВСУ у м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ; відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з заявником за адресою: АДРЕСА_2 шляхом: заборони ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до ОСОБА_1 , до доньки ОСОБА_3 не залежно від місця перебування. Де заявник з донькою буде знаходиться на тимчасовій чи постійній основі, це може бути будь що: Вулиця, приміщення, школа, лікарня, будь яке інше місце їх знаходження чи перебування і.т.д.; заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів за місця фактичного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, ОСОБА_1 та спільну дитину, ОСОБА_3 , якщо заявник та донька за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб влаштовувати тиск. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) з заявником, ОСОБА_1 та з дитиною, ОСОБА_3 , або контактувати через інші засоби зв' язку особисто і через третіх осіб.

Заявник в обґрунтування заяви посилається на те, що з 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано у 2012 році. В шлюбі народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дитиною з інвалідністю з 2016 року. Оскільки між колишнім подружжям не досягнуто згоди по утриманню доньки, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини за рішенням суду, яке звернуто до примусового виконання. Вказане рішення стало причиною конфлікту з боку колишнього чоловіка, який агресивно поводить себе по відношенню до заявника, погрожує застосувати фізичне насильство. В присутності доньки ОСОБА_2 , погрожував заявнику фізичною розправою, залякував, бив, піднімав руку, кричав на дитину. На думку заявника, її колишній чоловік вживає наркотичні речовини, оскільки його поведінка є неадекватною. Протягом 2023 року заявник неодноразово зверталась з заявами про факти погроз та сімейного насильства до правоохоронних органів, водночас ефективного захисту не отримала.

З огляду на викладені підстави заявник просить вжити заходи щодо заінтересованої особи.

Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримала. Просила задовольнити, оскільки вважає що її життя та життя дитини під загрозою з боку кривдника.

Заінтересована особа в судове засідання не прибула, про розгляд заяви повідомлена в установленому законом порядку.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши заявника, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про видачу обмежувального припису.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заявник посилається на те, що з 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано у 2012 році. В шлюбі народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дитиною з інвалідністю з 2016 року. Оскільки між колишнім подружжям не досягнуто згоди по утриманню доньки, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини за рішенням суду, яке звернуто до примусового виконання.

З наданої відповіді УП Дарницького ГУНП у м. Києві вбачається, що Дарницьким ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000061 від 10.01.2023 за ч.1 ст. 164 КК України.

Судом встановлено, що у переписці, яку ОСОБА_2 тривалий час та систематично веде по телефону із заявником, він висловлює погрози розправи, в тому числі фізичної, ображає та принижує заявника і її близьких, застосовує нецензурну та іншу неприйнятну лексику.

Ця обставина підтверджується наданими заявником скрін-шотами повідомлень, які суд визнає належними і допустимими доказами та покладає в обґрунтування рішення.

Доказів, які б спростовували вказану обставину, заінтересованою особою не надано.

Більш того, оглянувши в судовому засіданні телефон ОСОБА_1 , суд переконався, що його додаток Viber дійсно містить повідомлення, зміст яких повністю відповідає змісту повідомлень, роздруківка яких долучена до заяви.

Отже, за результатами оцінки наданих заявником доказів і пояснень в судовому засіданні, суд дійшов до переконання, що через тривалий і систематичний психологічний тиск, який проявляється у словесних образах, погрозах, приниженнях і залякуваннях, що чинить ОСОБА_2 щодо колишньої дружини та малолітньої дитини, заявник та малолітня донька сторін як особи, що постраждали від домашнього насильства, потребують невідкладного захисту у порядку, передбаченому Законом № 2229-VIII, а відтак вбачає підстави для видачі обмежувального припису з покладенням на заінтересовану особу заборони вести листування, телефонні переговори та у будь-який спосіб спілкуватися або контактувати із заявником та постраждалою дитиною.

На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника і дитини від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з дитиною.

З огляду на характер дій кривдника та сукупність даних про його особу, підстав для його направлення для проходження програми для кривдників суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 19, 76-77, 265, 273, 293, 294, 350-5 - 350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису- задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.06.2002 Деснянським РУ ГУМВСУ у м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ; відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з заявником за адресою: АДРЕСА_2 шляхом:

заборони ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до ОСОБА_1 , до доньки ОСОБА_3 не залежно від місця перебування. Де заявник з донькою буде знаходиться на тимчасовій чи постійній основі, це може бути будь що: вулиця, приміщення, школа, лікарня, будь яке інше місце їх знаходження чи перебування і.т.д.;

заборони ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів за місця фактичного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборони ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, ОСОБА_1 та спільну дитину, ОСОБА_3 , якщо заявник та донька за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб влаштовувати тиск.

заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) з заявником, ОСОБА_1 та з дитиною, ОСОБА_3 , або контактувати через інші засоби зв' язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.07.2023

Суддя: Комаревцева Л.В.