Справа №717/839/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув в залі суду смт. Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Представник позивача Остащенко Олеся Миколаївна подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Гефест» суму в розмірі 34767 гривень 06 копійок - 3% річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06.10.2011 у справі № 2-423/11. Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Гефест» судовий збір в сумі 2684 гривні.

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відзив та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подали.

Судом встановлено, 17 вересня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/0012/82/41971, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 80000 гривень. Кредит був наданий на 10 років до 16.09.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом складала 13.5 % річних. 17 вересня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №014/0012/82/41971-103, згідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №014/0012/82/41971 від 17 вересня 2007 року. станом на 06 жовтня 2011 року заборгованість відповідачів за кредитним договором №014/0012/82/41971 від 17 вересня 2007 року складала 60536 гривень 06 копійок, з яких сума основного боргу -51900 гривень 33 копійки, сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом 3005 гривень 92 копійки , сума пені за прострочене тіло кредиту -2846 гривень 66 копійок, сума пені за прострочення відсотків -2783 гривні 11 гривень копійок. Згідно рішення Кельменецького районного суду від 06 жовтня 2011 року з відповідачів на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно 60536 гривень 06 копійок заборгованості за кредитним договором №014/0012/82/41971 від 17 вересня 2007 року, а також 605 гривень 36 копійок державного мита та 120 гривень витрат понесених на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Вказані обставини стверджуються копією рішення Кельменецького районного суду від 06 жовтня 2011 року по справі №2-423/11.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 09 липня 2020 стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» замінено на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих листах №2-423/11 по справі за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказана обставина стверджується копією ухвали Кельменецького районного суду від 09 липня 2023 року.

Таким чином позивач до ТОВ «ФК «Гефест» перейшли права стягувача за виконавчими листами №2-423/11 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №014/0012/82/41971 від 17 вересня 2007 року в сумі 60536 гривень 06 копійок.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено обов`язковість судових рішень до виконання. Статтями 18, 82 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач ТОВ «ФК «Гефест» в своєму позові посилався на те, що рішення суду від 06 жовтня 2011 року про стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гефест», заборгованості за кредитним договором №014/0012/82/41971 від 17 вересня 2007 року в сумі 60536 гривень 06 копійок, яке набрало законної сили, не виконано.

Відповідно до ст.ст.12, 81ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачами не доведено факт повного чи часткового виконання ними цього грошового зобов`язання.

Суд вважає, що рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2011 року по справі №2-423/11 про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №014/0012/82/41971 від 17 вересня 2007 року в сумі 60536 гривень 06 копійок, не виконане.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №014/0012/82/41971 від 17 вересня 2007 року в сумі 60536 гривень 06 копійок, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного виконання ними грошового зобов`язання.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позивачем пред`явлено позов 10 травня 2023 року, про що свідчить відмітка поштового відділення на конверті. Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення за останні три роки, здійснено починаючи з 10 травня 2020 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір нарахованих банком 3% річних за період з 10 травня 2020 року по 09 травня 2023 року становить 5448 гривень 24 копійки.

Розрахунок заборгованості 3% річних здійснений судом за період з 10 травня 2020 року по 09 травня 2023 року становить:

за період з 10 травня 2020 по 31 грудня 2020 року: 60 536,08 x 3 % x 236 : 366 : 100= 1171 гривня 03 копійки,

за період з 01 січня 2021 року до 09 травня 2023 року: 60 536,08 x 3 % x 859 : 365 : 100 = 4274 гривні 01 копійка.

Таким чином, заборгованість у виді 3% річних за період з 10 травня 2020 року по 09 травня 2023 року становить 5445 гривень 04 копійки.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат суд виходить із наступного.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, ч.1 ст.8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Статтею першою Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг, а індекс інфляції (індекс споживчих цін) як показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 року затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007року. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №905/21/19.

У постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 Верховний Суд прийшов до висновку, що статтею 625 ЦК України передбачено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 року.

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний суд роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Із врахуванням вищенаведеної методики судом проведено розрахунок інфляційних втрат, які підлягають до стягнення з відповідачів за період з 01 травня 2020 року по 09 травня 2023, виходячи із суми заборгованості, стягнутої рішенням суду від 06 жовтня 2011 року в розмірі 60536 гривень 06 копійок. Інфляційні втрати становлять 29 498 гривень 58 копійок.

З наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат вбачається, що нараховані банком інфляційні втрати є меншим від розміру інфляційних втрат визначених судом, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає розмір інфляційних втрат у сумі 29318 гривень 82 копійки, тобто в межах заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом стягнення солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ФК «Гефест» 3 % річних в розмірі 5445 гривень 04 копійки та інфляційних витрат в розмірі 29318 гривень 82 копійки, а всього 34763 гривні 86 копійок за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи що позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст.261, 267, 509, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42350033, яке розташоване в м. Київ, вулиця Брановицького Ігоря будинок 3, до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителів АДРЕСА_1 , про стягнення 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», 3 % річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за період з 10 травня 2020 року по 09 травня 2023 року в загальному розмірі 34763 (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят три) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», по 1341 (одній тисячі триста сорок одній) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17 липня 2023 року.

Суддя: