Справа номер 484/3399/22 Головуючий суду першої інстанції Мельничук О. В.
Провадження номер 22-ц/812/604/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року, ухвалене о 13 год 03 хв під головуванням судді Мельничука О. В. у приміщенні суду у м.Первомайську Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання дій незаконними,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав до суду вищезазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Позивач вказував, що у 2004 році за власні кошти здійснив роботи щодо прокладки підземного газопроводу від центральної труби та газифікації належного йому будинку по АДРЕСА_1 .

Після цього він ніяких договорів будь з ким щодо передачі у власність належної йому частки газорозподільної системи не укладав.

Проте, «Миколаївгаз» незаконно привласнив його частку газорозподільної системи та безпідставно вимагає з нього борг у сумі 3000 грн за розподіл газу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив: 1) визнати незаконним привласнення АТ «Миколаївгаз» належної йому частини газорозподільної системи; 2) визнати незаконним нарахування АТ «Миколаївгаз» боргу за розподіл газу у сумі 3000 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

АТ «Миколаївгаз» проти задоволення позову заперечувало, вказуючи на те, що правовідносини між сторонами щодо розподілу природного газу врегульовано Кодексом газорозподільних систем, відповідно до положень якого споживач має сплачувати оператору за послуги з надання потужностей газотранспортної системи.

Відповідач вказував, що 23 березня 2017 року ОСОБА_1 приєднався до умов договору розподілу природного газу, на підставі чого на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

У разі небажання споживача отримувати природній газ він мав звернутися до оператора ГРМ із заявою про припинення постачання природного газу, що ОСОБА_1 зроблено не було.

А тому нарахування, здійснені АТ «Миколаївгаз» ОСОБА_1 за надані послуги з газопостачання у період з 01 січня по 30 грудня 2020 року у сумі 2991,99 грн, є обґрунтованими.

Щодо привласнення газорозподільної системи відповідачем зазначено, що газопровід, до якого підключено житловий будинок позивача, перебуває у комунальній власності Первомайської міської ради Миколаївської області.

01 жовтня 2014 року на підставі договору, укладеного між ним та міською радою, зазначений газопровід передано у балансове утримання та обслуговування АТ «Миколаївгаз».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених ним позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказував на те, що суд безпідставно вважав його позовні вимоги недоведеними. На думку позивача наявними є підстави для задоволення його позову.

Узагальнені доводи та заперечення осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

09 березня 2004 року ОСОБА_1 уклав з ПП «Якість» договір підряду №133, за умовами якого підприємство виконало такі монтажно-будівельні роботи: підключення котла (АОГВ), редуктора (РДГС), лічильника, газової плити (ПГ-4) по АДРЕСА_1 , а також проведення підземного вводу труб. Після виконання зазначених робіт ПП «Якість» 15 грудня 2004 року передало технічний паспорт по газифікації цього будинку у Первомайське управління експлуатації газового господарства (а.с.4, 8).

05 листопада 2004 року ОСОБА_1 уклав з ВАТ ПМК-22 договір дольової участі №385, за умовами якого товариство зобов`язувалося збудувати та ввести в експлуатацію підземний газогін середнього тиску по АДРЕСА_2 (а.с.7).

У листопаді 2004 року внутрішньобудинковий газогін низького тиску та обладнання по АДРЕСА_1 введені в експлуатацію (а.с.80-82).

Рішенням Первомайської міської ради Миколаївської області від 30 липня 2014 року №18 прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Первомайська від населення та організацій газопровідні мережі та споруди, збудовані за їх рахунок в технічно справному стані, у тому числі по АДРЕСА_1 (а.с.78).

У серпні 2014 року Первомайське управління експлуатації газового господарства прийняло на балансове утримання та обслуговування газопровідні мережі по АДРЕСА_1 (а.с.79).

23 березня 2017 року ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) по АДРЕСА_1 (а.с.77).

Відповідно до витягу з особового рахунку ОСОБА_1 за 2020 рік він мав заборгованість за послугу з розподілу природного газу у сумі 2991,99 грн, за 2021 рік у сумі 1891,82 грн, за 2022 рік у сумі 4692,93 грн (а.с.84).

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.317, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2493, визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року №853 ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на території Миколаївської області в зоні розташування газорозподільної системи надано АТ «Миколаївгаз».

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки з досліджених судом доказів не вбачається заявлених позивачем порушень його прав.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що відповідач не є власником газопроводу, про який вказує позивач, а тому відсутні підстави для визнання дій АТ «Миколаївгаз» щодо привласнення газопроводу незаконними.

Оскільки позивач має договірні відносини з відповідачем щодо отримання послуги з розподілу газу, про що свідчать заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу та здійснені позивачем часткові оплати послуги, то також відсутні підстави вважати незаконними дії відповідача щодо нарахування йому плати за розподіл (доставку) природного газу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим .

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.