Справа № 539/2397/23
Провадження № 2/539/616/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 липня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Просіної Я.В.

за участю секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лубни в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, представник позивача Глузд Оксана Вікторівна,

встановив:

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Глузд О.В. звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти у розмірі понесених витрат у сумі 8 987 грн. 14 коп., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 1 230 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 січня 2021 року о 17 год. 16 хв. в м. Лубни по вул. Вишневецьких, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України.Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року у справі № 539/530/21, що набрала законної сили 12.04.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розмірі 340 гривень. На дату скоєння цієї пригоди водій, ОСОБА_1 не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , та який був забезпечений полісом в ТДВ «СК «ГАРДІАН» згідно Полісу № АР/0803946, строк дії якого з 29.07.2020 року по 28.07.2021 року. Згідно Звіту №0503-21 від 15 березня 2021 року про незалежну оцінку майна визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, а саме автомобіля ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 , власник - ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 11 704, 80 грн. У зв?язку з залученням аварійного комісара, Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати в розмірі 1 230 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач і звернувся до суду із позовом про стягнення коштів у розмірі понесених витрат в сумі 8 987 грн. 14 коп. та витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 1 230 грн. 00 коп.

Представник позивача, Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Глузд О.В. , у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без участі представника позивача, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу реєстрації місця проживання судової повістки.

Направлений за місцем реєстрації відповідача судовий виклик на 03.07.2023 року відділенням поштового зв`язку повернутий на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, тобто зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Окрім того, у відповідності до ст. 129 ЦПК України в судове засідання на 13.07.2023 року відповідач викликався належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач не надав до суду пояснень про причини неявки.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

13 липня 2023 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка відображена в протоколі судового засідання.

За таких обставин, приймаючи до уваги письмову думку представника позивача, а також той факт, що відповідач був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року у справі № 539/530/21, що набрала законної сили 12.04.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розмірі 340 гривень.

Даною постановою встановлено, що 05 січня 2021 року о 17 год. 16 хв. в м. Лубни по вул. Вишневецьких, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України.

Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України , постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, на дату скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , та який був забезпечений полісом в ТДВ «СК «ГАРДІАН» згідно Полісу № АР/0803946, строк дії якого з 29.07.2020 року по 28.07.2021 року.

11.02.2021 власник автомобіля ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про страхове відшкодування.

Згідно Звіту №0503-21 від 15 березня 2021 року про незалежну оцінку майна визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, а саме автомобіля ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_2 , власник - ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 11 704, 80 грн.

Позивачем було прийнято рішення від 23.04.2021 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 8 987, 14 грн. та на виконання статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплачено ФОП « ОСОБА_3 » за надані послуги аварійного комісара у розмірі 1230, 00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями за № 1029786 від 26.04.2021 року та за №942499 від 25 березня 2021 року.

Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент дорожньо-транспортної пригоди застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього закону.

Відповідно до положень пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених статтею 41 цього Закону.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди особі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, оцінюючи надані суду докази, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у розмірі 8 987, 14 гривень та витрат у зв`язку з залученням аварійного комісара у розмірі 1 230 грн.

Аналізуючи вказані вище положення чинного цивільного законодавства України та виходячи зі встановлених обставин справи, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт керування транспортним засобом особою, винною у скоєнні дорожньо- транспортної пригоди, яка не застрахувала свою цивільно правову відповідальність у визначеному законі порядку та оскільки наявність даного факту є підставою для стягнення з цієї особи відшкодованого матеріального збитку в порядку регресу на підставі пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також із врахуванням того факту, що протягом всього часу розгляду справи з боку сторони відповідача в частині заявленої до відшкодування суми не надходило жодних заперечень, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат по сплаті вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у розмірі у розмірі 8 987, 14 гривень та витрат у зв`язку з залученням аварійного комісара у розмірі 1 230 грн.

Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму витрат на оплату судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись статтями 2, 5, 10, 13, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, місце реєстрації: місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8; грошові кошти у розмірі понесених витрат у сумі 10 217, 14 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, понесені на оплату судового збору, в розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Я.В. Просіна