Справа №:755/6064/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, у якій просить встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 1930 році.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник зазначає, що він є правнуком по батьківській лінії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Чоловіком її був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Під час шлюбу ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який є онуком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На даний час у заявника виникла необхідність встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 1930 році, для родових відносин, оскільки свідоцтво про одруження було втрачено. Встановлення даного факту потрібно заявнику для формування генеалогічного древа, з метою встановлення родинних відносин та для подальшого звернення як правнук репресованих родичів ОСОБА_6 (бабусі) в архіви СБУ, а також до державних архівів для відновлення свого роду по лінії Нечипоренко.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі.

В судове засідання заявник та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились. Представник заявника до суду подала заяву про розгляд заяви у її відсутність, на заяві наполягає.

Заінтересована особа Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника відповідно до фактичних обставин справи.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 124Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

З Архівної довідки з Державного архіву Сумської області від 03.03.2020 року від Тз-22 встановлено, що у метричній книзі для запису народжених, одружених, померлих парафіян Всіхсвятської православної церкви села Вири Сумського повіту Харківської губернії за 1910 рік в частині першій про народжених під № 7 (жіноча стать) значиться народженою ОСОБА_8 ОСОБА_6 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_8 , дата хрещення - 12 січня 1910 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, сформованого 28 жовтня 2020 року, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З Архівної довідки з Державного архіву Сумської області від 17.07.2019 року від Тз-132 встановлено, що у метричній книзі для запису народжених, одружених, померлих парафіян Всіхсвятської православної церкви села Вири Сумського повіту Харківської губернії за 1902 рік в частині другий про одружених під № 19 значиться запис про шлюбу: наречений селянин села Вири ОСОБА_10 , православного віросповідання, перший шлюб, вік - 25 років; наречена - селянка села Вири ОСОБА_11 , православного віспо відання, перший шлюб , він 22 роки, дата одруження - 30 січня 1902 року.

З Архівної довідки з Державного архіву Сумської області від 03.03.2020 року від Тз-23 встановлено, що у метричній книзі для запису народжених, одружених, померлих парафіян Всіхсвятської православної церкви села Вири Сумського повіту Харківської губернії за 1910 рік в частині першій про народжених під № НОМЕР_1 (чоловіча стать) значиться народженим ОСОБА_12 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_9 , дата хрещення - 6 травня 1910 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, сформованого 28 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_10 народився ОСОБА_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану зроблений відповідний запис № 71 від 23.10.1933 року.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, сформованого 29.07.2019 року, ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_14 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, сформованого 29 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_15 .

З листа Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 листопада 2020 року № 2634/20.6-20 встановлено, що за відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 не виявлено.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 315 ЦПК України: 1. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Окрім того, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведені обставини та докази, надані заявником на обґрунтування заявлених ним вимог, а також посилаючись на зазначені норми закону, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви, оскільки заявником не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 перебували у зареєстрованому шлюбі. З наданих суду документів можливо лише встановити, що вказані особи мали спільного сина, однак цих доказів не достатньо для того, щоб встановити факт реєстрації шлюбу між його батьками.

Крім того, звертаючись до суду з даною заявою, заявник ОСОБА_1 зазначає, що встановлення даного факту необхідно йому для формування генеалогічного древа, з метою встановлення родинних відносин та для подальшого звернення як правнук репресованих родичів ОСОБА_6 (бабусі) в архіви СБУ, а також до державних архівів для відновлення свого роду по лінії Нечипоренко.

Тобто, з наведеного вбачається, що заявник звернувся до суду за встановленням юридичного факту, який не породжує юридичних наслідків, якщо слідувати зазначеній ним меті, а тому, такий факт не підлягає встановленню, оскільки від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявниця, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту спільного проживання має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76, 77, 81, 89, 259, 263-265, 294, 315 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,-

у х в а л и в:

В заяві ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту реєстрації шлюбу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_16 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса місцезнаходження: місто Київ, бульвар Верховної Ради, 8/20.

Суддя Н.О. Яровенко