Справа № 369/7300/23
Провадження №2/369/4345/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Числовської Ірени Вітольдівни про забезпечення позову у цивільній справі №369/7300/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

17.05.2023 представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову за вх.23376, відповідно до якої просили:вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на об`єкт нерухомого майна, що належить праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що 12 грудня 2018 року на підставі Договору доручення від 22 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , було передано ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 525 285 гривень, які Відповідачем мали бути протягом 180 робочих днів внесені на банківські рахунки ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» в якості оплати майнових прав за Договором №35/ТШ14-Д купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 22 грудня 2018 року та Договором №76560-А/2 купівлі-продажу деривативу від 22 грудня 2022 року.

25 квітня 2023 року в процесі ознайомлення з матеріалами справи №369/11907/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ТОВ «Петрівський квартал 2» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів, що розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області, представником Лісової О.М. було виявлено, що банківські виписки по рахункам ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ТОВ «Петрівський квартал 2» не містять інформації про зарахування грошових коштів на користь вказаних юридичних осіб від ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

З огляду на вище викладені обставини, на враховуючи те, що починаючи з 22 грудня 2018 року ОСОБА_2 так і не було внесено грошові кошти, одержані від ОСОБА_1 на рахунки ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ТОВ «Петрівський квартал 2», відкриті в АТ КБ «Приватбанк» підтвердженням чого є надані до матеріалів позовної заяви виписки по рахунках вказаних юридичних осіб. ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї привласнених нею грошових коштів.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 525 285 гривень привласнених нею за Договором грошових коштів.

У наданій до позову в якості доказу Договір доручення від 22 грудня 2018 року, з якого вбачається, що Відповідач як Повірений зобов`язувався внести на розрахункові рахунки юридичних осіб грошові кошти: 262 650 гривень на рахунок ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та 262 635 гривень - на рахунок ТОВ «Петрівський квартал 2». Пунктом 1.2. Договору доручення конкретно визначено номери банківських рахунків вказаних вище юридичних осіб, на які мали здійснюватися перерахування одержаних ОСОБА_2 грошових коштів.

Згідно з п. 2.2, Договору доручення Повірений зобов`язувався виконати доручення Позивача не пізніше 180 робочих днів з дати підписання даного Договору.

Підписанням нього Договору ОСОБА_2 підтвердила, що грошові кошти, необхідні для виконання договору доручення, були отримані від ОСОБА_1 у повному обсязі (п.3.1. Договору доручення).

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 525 285 гривень привласнених нею за Договором грошових коштів.

З огляду на вище викладені обставини, з метою забезпечення реальної можливості виконання у майбутньому можливого рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 525 285 гривень, вважають за доцільне накласти арешт на квартиру Відповідачки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно позивач не довів в першу чергу той факт, заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову, враховуючи те, що, очевидно, вартість нерухомого майна є більшою ніж сума боргу зазначена у позові.

Водночас, у даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який позивач просить застосувати та позовними вимогами, оскільки матеріали заяви не містять грошової оцінки майна, на яке висунуто вимогу про накладення арешту.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ними заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів забезпечення позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогам. Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову, та співмірності відносно заявлених вимог ціні позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Числовської Ірени Вітольдівни про забезпечення позову у цивільній справі №369/7300/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Суддя Андрій ВОЛЧКО