КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року

справа № 753/19586/19

провадження № 22-ц/824/3990/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Державний реєстратор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівна, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року, постановлене під головуванням судді Мицик Ю.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, ОСОБА_2 , про скасування рішення реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, про скасування рішення реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначає, що 29.11.2006 між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (кредитний договір), за умовами якого остання отримала грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 153 000 доларів США, які зобов`язалась повернути зі сплатою 10.8 % річних за користування ними не пізніше 29.11.2027.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 29.11.2006. Згідно з підпунктами 1.1, 1.4 пункту 1 вказаного договору іпотекодавець передав в іпотеку належну їй на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (далі нерухоме майно, квартира),

За домовленістю сторін вартість майна на дату укладення договору становить 858 854,00 грн. Пунктом 1.3 договору іпотеки передбачено, що іпотека забезпечує виконання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору, кредитних коштів у сумі 153 000 доларів США.

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими ПАТ «УкрСиббанк» відступив свої вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2006 та Іпотечним договором від 29.11.2006 ТОВ «Кей-Колект»

16.07.2019 Державний реєстратор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівна зареєструвала за ТОВ «Кей-Колект», , право власності на нерухоме майно квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 93.6 кв., АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації речового права на нерухоме майно стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22, підставою виникнення права власності - договір іпотеки № 34410, серія та номер з-2228, виданий 25.11.2006, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 видавник ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

Втім позивач вважає, що такі дії Іпотекодержателем вчиненні з порушенням вимог закону. Зокрема державний реєстратор встановивши, що для державної реєстрації речового права за ТОВ «Кей-Колект» подано іпотечний договір, що передбачає виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті не перевірив чи передбачає іпотечний договір можливість набуття права власності у позасудовому порядку без згоди іпотекодавця, та чи не поширюється на дані правовідносини дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014. Позивач жодних вимог від ТОВ «Кей Колект» у порядку ст. 35-39 ЗУ «Про іпотеку» не отримувала. Також з позивачем не погоджувалася вартість предмета іпотеки для її реалізації у позасудовому порядку. З наявної у позивача інформації оцінка предмета іпотеки не здійснювалася, а отже при набутті права на предмет іпотеки не дотримано вимог ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Окрім наведеного позивач не погоджується з розміром заборгованості в рахунок погашення якої набуто у власність нерухоме майно ТОВ «Кей Колект».

З урахуванням означеного ОСОБА_1 просила скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, час державної реєстрації 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22 про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект», право власності на нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 93.6 м кв. в АДРЕСА_2 , на підставі Договору іпотеки, серія та номер 3-2228 від 29.11.2006, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 р., видавник ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано запис від 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право власності на нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 93.6 м кв. в АДРЕСА_2 на підставі Договору іпотеки серія та номер 3-2228 від 29 листопада 2006 року, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 р. видавник ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

Витребувано від ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, про скасування рішення реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5831,30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5831,30 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилається на те, що до спірної квартири не застосовують положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказує, що іпотечним договором передбачено позасудовий порядок звернення стягнення та іпотекодавцем була надана згода на відчуження нерухомого майна відповідно до договору. Зазначає, що державна реєстрації прав на нерухоме майно була проведена відповідно до вимог Закону. Апелянт вважає, що вона є добросовісним набувачем, а тому до неї не застосовуються норми щодо витребування майна. Крім того, зазначає, що спірна квартира є її єдиним місцем проживання.

В судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_2 та ТОВ «Кей-Колект» апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект» проведена всупереч нормам чинного законодавства, оскільки державним реєстратором не було враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак вибула з володіння позивача з порушенням норм чинного законодавства, поза її волею.

Судом встановлено, що на забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 0 від 29.11.2006, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , 29.11.2006 укладений договір іпотеки. Згідно з підпунктами 1.1, 1.4 пункту 1 вказаного договору іпотекодавець передав в іпотеку належну їй на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (далі нерухоме майно, квартира), за домовленістю сторін вартість майна на дату укладення договору становить 858 854,00 грн. Пунктом 1.3 договору іпотеки передбачено, що іпотека забезпечує виконання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору, кредитних коштів у сумі 153 000 доларів США., а п. 5 сторонами визначено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та відповідно до п.5.4 іпотекодержателю надано право, у визначених договором випадках, від свого імені продати предмет іпотеки, про що іпотекодавцю надсилається рекомендованим листом повідомлення про застосування застереження, в якому зазначений спосіб задоволення вимог іпотекодержателя.

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими ПАТ «УкрСиббанк» відступив свої вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2006 та Іпотечним договором від 29.11.2006 ТОВ «Кей-Колект».

16.07.2019 Державний реєстратор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівна зареєструвала за ТОВ «Кей-Колект» право власності на нерухоме майно квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 93.6 м кв. АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації речового права на нерухоме майно стало рішення про державну реєстрацію з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22., підставою для виникнення права власності - договір іпотеки № 34410, серія та номер з-2228, виданий 25.11.2006, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 видавник ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

28.10.2019 між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» продало, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 .

У пункті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Судом вірно встановлено, що вказана квартира є іпотечним майном за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, її загальна площа не перевищує граничну площу, визначену вказаним законом, а крім того, вказана квартира є місцем постійного проживання позивача.

Доводи апелянта про те, що позивач постійно проживає за кордоном належним чином не підтверджені, та спростовуються відомостями наданими Головним центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 14.02.2022, а саме, що громадянка України ОСОБА_1 періодично перетинає державний кордон України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що спірна квартира використовується як місце постійного проживання позивача.

Наданий до суду апеляційної інстанції акт від 19.11.2022 року про непроживання позивача за адресою АДРЕСА_2 , колегія суддів не приймає, оскільки вказаний доказ був складений після постановлення оскаржуваного рішення, як наслідок, поданий з порушенням ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки не надано доказів неможливості подання його до суду з об`єктивних причин.

Судом також вірно встановлено, що додатковим підтвердженням того, що спірна квартира є місцем постійного проживання позивача є той факт, що вимога про усунення порушення основного зобов`язання була направлена ОСОБА_1 саме за місцем знаходження спірної квартири ( АДРЕСА_2 ) та отримана нею, про що вказують представники відповідачів.

Судом вірно встановлено, що позивач не є власником іншого нерухомого майна, зокрема, земельних ділянок, що розташовані на АДРЕСА_3 та житлового будинку за цією ж адресою.

Згідно листа Воронківської сільської ради Бориспільського району, Київської області від 07.05.2021 № 133/0901-11, згідно погосподарського обліку житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 належить громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інших доказів наявності у позивача нерухомого майна на території України матеріали справи не містять.

У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом ( ч.1,2 ст. 328 ЦК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним ( ст. 387 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( ч.1 ст. 575 ЦК України).

Положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Спірна квартира є єдиним майном, та використовується позивачем, як місце постійного проживання, а тому суд, вірно вважав, що вказана квартира в якості іпотечного майна підпадає під вимоги Закону № 1304-VII, та на неї не могло бути звернуто стягнення під час дії відповідного мораторію.

Судом вірно встановлено, що вимога про усунення порушень основного зобов`язання, яка була отримана позивачем, є достатнім доказом виконання іпотекодержателем вимог іпотечного застереження. У вказаній вимозі ТОВ «Кей-Колект» визначивши суму боргу за договором кредиту в сумі 168786,95 дол. США станом на 15.11.2018, вимагав сплатити заборгованість та попереджав, що у разі невиконання цієї вимоги банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, здійснюється при умові, що у письмовій вимозі має бути зазначена інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та повинна бути проведена оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності.

Дана позиція суду узгоджується в висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц.

Судом також встановлено, що жодної інформації про вартість майна, за якою мало відбуватися зарахування вимог, з урахуванням того, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, вимога від 16.11.2018 № 733455/01 не містила.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект» проведена всупереч норм чинного законодавства, оскільки державним реєстратором не було враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак вибула з володіння позивача з порушенням норм чинного законодавства, поза її волею.

Згідно позовних вимог позивач просила застосувати в якості правового обґрунтування права вимоги статтю 388 ЦК України.

Визнання судом незаконності здійснення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, дає підстави для висновку, що вказане майно вибуло з володіння власника не з її волі , а тому у відповідності до положення ст. 388 ЦК України у власників є право на витребування такого майна у добросовісного набувача.

Суд першої інстанції вірно вважав, що рішення щодо витребування майна у добросовісного набувача не приведе до порушення права на «житло», так як під час розгляду справи судом встановлено, і не заперечувалось стороною відповідача, що у спірній квартирі ОСОБА_2 не проживає.

Оскільки ТОВ «Кей-Колект» порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, суд дійшов вірного висновку про скасування запису від 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22 про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» та витребуванням спірної квартири із чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 ..

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді