Справа № 141/268/23
Провадження №8/141/2/23
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Рожковій Л.М.,

за участю сторін:

заявник (боржник) не з`явилась,

представника заявника адвоката Андрєєва М.А.,

стягувач не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №141/268/23 за заявою представника боржника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича від 18.06.2023 про перегляд судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/23 за нововиявленими обставинами (в режимі відеоконференції),

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 141/268/23 за заявою представника боржника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича від 18.06.2023 про перегляд судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/23 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 28.06.2023 призначено судове засідання по розгляду заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі № 141/268/23 на 11.07.2023.

03.07.2023 на адресу суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_2 від 03.07.2023 про визнання зловживання процесуальними правами, у якому стягувач просить суд застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у відповідності до ст. 148 ЦПК України за невиконання процесуальних обов`язків та зловживання процесуальними правами у вигляді штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання зазначено, що 14.04.2023 ОСОБА_2 подав заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, у зв`язку з відсутністю допомоги від ОСОБА_1 щодо утримання дитини. В подальшому, 20.04.2023 Оратівським районним судом Вінницької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , на який ОСОБА_1 подано заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а також 24.04.2023 заявником було подано заяву до Шосткинського міськрайонного суду про видачу судового наказу. 16.05.2023 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ у справі № 589/2165/23 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_1 , використовуючи період розгляду її заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, намагається використовувати отримані таким чином судові накази як докази у справі № 141/268/23. 18.06.2023, зловживаючи своїми процесуальними правами, ОСОБА_1 подала заяву про перегляд судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/23 за нововиявленими обставинами. Вказана заява, на думку ОСОБА_2 , не містить нових обставин в порівнянні з поданими ОСОБА_1 доказами до суду під час попередніх слуханнях справи № 141/268/23. Дії ОСОБА_1 щодо зловживання її процесуальними правами, а саме подача заяви про перегляд судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/53 за нововиявленими обставинами мали серйозні негативні наслідки як для дитини, так і для стягувача ОСОБА_2 . Внаслідок цих дій, стягувач на даний час змушений вчиняти дії для юридичного захисту своїх порушених прав, дитина отримує моральну травму та страждає матеріально. При цьому, ОСОБА_1 другий рік не виконує вимоги ст. 180 СК України щодо обов`язку приймати участь в утриманні своїх дітей, а також ігнорує вимоги державного виконавця Шосткинського відділу державної виконавчої служби, на виконанні у якого перебуває судовий наказ Оратівського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 . На думку ОСОБА_4 , зухвалість дій ОСОБА_1 полягає також у тому, що, не виконуючи другий рік свої батьківські обов`язки щодо утримання дітей, ОСОБА_1 надає суду докази про оплату адвокату юридичних послуг у розмірі 2000,00 грн за безпідставну заяву про перегляд судового наказу від 20.04.2023 за нововиявленими обставинами. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 вважає, що поведінка ОСОБА_1 є безвідповідальною, негідною і такою, що заслуговує на реакцію суду відповідно до ст. 148 ЦПК України.

Стягувач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 11.07.2023 не з`явився, при цьому 07.07.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_2 від 07.07.2023 про розгляд справи № 141/268/23 за його відсутності.

У судовому засіданні 11.07.2023 представник заявника адвокат Андрєєв М.А. просив суд відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 03.07.2023, у зв`язку з його необґрунтованістю, та зауважив, що подача заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за зловживання своїми процесуальними правами.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника адвоката Андрєєва М.А., розглянувши подане клопотання стягувача ОСОБА_2 від 03.07.2023 про визнання зловживання процесуальними правами та застосування заходу процесуального примусу до ОСОБА_1 та матеріали цивільної справи № 141/268/23, доходить наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке переважає над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 ст. 44 ЦПК України встановлено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Частиною 1 ст. 148 ЦПК України зазначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

У відповідності до ч. 3 ст. 148 ЦПК України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Суд зауважує, що за змістом ст. 143, 148 ЦПК України накладення на учасника процесу штрафу, як засобу процесуального примусу, є правом суду.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Як убачається з матеріалів справи, 20.04.2023 Оратівським районним судом Вінницької області видано судовий наказ у справі № 141/268/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

24.04.2023 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва М.А. від 23.04.2023 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у якій адвокат Андрєєв М.А. просив суд визнати судовий наказ від 20.04.2023 у справі № 141/268/23 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду 25.05.2023 заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва М.А. від 23.04.2023 про визнання судового наказу від 20.04.2023 у справі № 141/268/23 про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення, роз`яснено заявнику можливість захисту своїх прав шляхом звернення до суду із заявою про перегляд судового наказу від 20.04.2023 у справі № 141/268/23 за нововиявленими обставинами згідно частини 8 статті 170 ЦПК України у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

19.06.2023 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника боржника ОСОБА_1 адвоката Андрєєва М.А. від 18.06.2023 про перегляд судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/23 за нововиявленими обставинами.

Отже, ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду за захистом своїх прав із відповідною заявою про перегляд судового наказу від 20.04.2023 про стягнення аліментів по справі № 141/268/23 за нововиявленими обставинами, оскільки наявний спір (справа № 760/2096/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання викраденої дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини), про який було відомо ОСОБА_2 станом на день подачі до Оратівського районного суду Вінницької області заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Окрім того, у заяві від 18.06.2023 представником заявниці зазначено, що станом на день видачі судового наказу від 20.04.2023 у справі № 141/268/23 діяли заходи забезпечення позову, визначені ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/2096/22, у тому числі заборона зміни місця проживання дитини та місця навчання дитини без згоди матері.

Суд зауважує, що подача заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами згідно частини 8 статті 170 ЦПК України у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу є правом боржника, яке спрямоване на захист його прав та охоронюваних законом інтересів.

Натомість, будь-яких зловживань процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків з боку боржника ОСОБА_1 під час розгляду справи № 141/268/23 судом не встановлено.

Також наведені стягувачем ОСОБА_2 у клопотанні від 03.07.2023 доводи не можуть слугувати правовими підставами для застосування заходів процесуального примусу до боржника ОСОБА_1 у межах розгляду справи № 141/268/23.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами, оскільки відсутні належні докази того, що боржник зловживає процесуальними правами, не виконує процесуальні обов`язки та здійснює будь-які інші дії з метою перешкоджання судочинству у межах розгляду справи №141/268/23.

За вказаних фактичних обставин, клопотання ОСОБА_2 від 03.07.2023 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 143, 148, 258-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання стягувача ОСОБА_2 від 03.07.2023 про визнання зловживання процесуальними правами та застосування заходу процесуального примусу до боржника ОСОБА_1 відмовити.

2. Копію ухвали суду направити стягувачеві.

Повний текст ухвали суду оформлено та виготовлено 12 липня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя С.В. Климчук