Справа № 361/8332/20
Провадження № 2/361/286/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Броварської міської нотаріальної контори, Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2020 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на

спадкове майно на 1/4 частку жилого будинку

АДРЕСА_1 .

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона, є одним з співвласників жилого будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 914 від 06 серпня 2019р., що видана КП Броварської міської ради ?Броварське бюро технічної інвентаризації?, власниками часток жилого будинку АДРЕСА_1 , станом на 31 грудня 2012 року, зазначається: - ОСОБА_3 1/4 частина будинку. ОСОБА_3 бабка позивача, була власницею 1/2 частини будинку.

Після смерті (померла у 1986 році) спадкоємцями першої черги були двоє дітей ОСОБА_3 : ОСОБА_4 мати позивачки та ОСОБА_5 дядько позивачки.

ОСОБА_4 своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, тобто 1/4 будинку та оформила спадщину, тому після її смерті у 2004 році позивач, як єдина спадкоємниця, успадкувала її частку у будинку.

Позивач зазначає, що дядько позивача ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини, проте потім передумав - не проплатив необхідного мита для прийняття спадщини, хотів навіть відмовитись від неї. Оскільки ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини і потім постійно проживав у росії, до України не приїзжав, то пропустив відведені для цього строки. Крім цього, ОСОБА_5 ніколи не проживав у будинку АДРЕСА_1 , ніколи ним не цікавився, не сплачував за необхідних платежів.

У 2005 році ОСОБА_5 помер. На момент смерті він проживав у росії, родичів не мав, заповіту не складав.

Тому частка, що належала ОСОБА_3 складається з будинку, не була успадкована і досі залишається зареєстрованою за нею.

З метою оформлення спадщини, позивач звернулась до Броварської міської нотаріальної контори. Проте отримала відмову.

На її прохання, з метою з`ясування всіх обставин справи, нотаріус 25 жовтня 2019 року подав запит за останнім місцем проживання ОСОБА_5 , проте і досі вони не отримали відповідь.

Позивач просила врахувати наступне, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - є рідними сестрою та братом, а позивач, відповідно, є дочкою та племінницею. Крім позивача, інших родичів у ОСОБА_5 немає, тому відповідно до ч. 3 ст. 1266 Ц К України, позивач є спадкоємницею другої черги.

ОСОБА_5 ніколи не проживав у будинку АДРЕСА_1 , ніколи ним не цікавився, не сплачував за необхідних платежів та не був у ньому зареєстрований.

Позивач, ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 1994 року, сплачує всі платежі та плату за землю.

30 листопада 200 року ухвалою судді Броварського мсіькрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 11 лютого 2021 року.

08 червня 2022 року від представника Броварської міської ради Броварського району Київської області надійшли до суду пояснення по справі, в яких він просить проводити розгляд справи у відсутність їх представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Посилається на те, що заявник по справі звернулася до суду та просить визнати право власності на спадкове майно на 1/4 частку жилого будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являлась матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2007 року спадкоємцем всього спадкового майна ОСОБА_6 є донька померлої ОСОБА_2 .

До складу спадкового майна увійшли 11/20 часток жилого будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 , що належали померлій ОСОБА_6 .

Відповідно довідки комунального підприємства Броварської міської ради ?Броварське бюро технічної інвентаризації? від 06 серпня 2019 року № 914 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності па об`єкт зазначеного вище нерухомого майна зареєстроване за:

- ОСОБА_3 - 1/4 частка;

- ОСОБА_6 - 3/10 частки;

- ОСОБА_6 - 1/4 частка;

- ОСОБА_7 - 1/5 частка.

Враховуючи свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.01.2007 року та довідку комунального підприємства Броварської міської ради ?Броварське бюро технічної інвентаризації? від 06.08.2019 № 914 виникає питання належності відповідної частки у майні померлої ОСОБА_6 .

Заявник ОСОБА_2 просить визнати право власності на спадкове майно - на 1/4 частку житлового будинку, зазначеного вище, не вказуючи у заявлених вимогах після саме чиєї смерті.

Також ОСОБА_2 в заяві зазначає про смерть свого рідного дядька ОСОБА_5 , який відповідно до копії свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в росії у місті Санкт-Петербург та не оформив спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_3 .

Жодного документа на підтвердження родинних відносин заявниці з рідним дядьком - ОСОБА_5 не надано.

Також відсутні докази звернення заявниці до нотаріальної контори щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

06 червня 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 18 жовтня 2022 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Просив позов задовольнити.

Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд? вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та виниклі їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є одним із співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 914 від 06 серпня 2019 року, що видана КП Броварської міської ради ?Броварське бюро технічної інвентаризації?, станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна - жиловий будинку АДРЕСА_1 , зареєстроване на:

-гр. ОСОБА_3 на 1/4 частку, гр. ОСОБА_6 на 3/10 частки на підставі ухвали Броварського міського народного суду Київської області від 26.12.1980 р. (дата реєстрації 05.05.1986р.)

- гр. ОСОБА_6 на 1/4 частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Броварською Держнотконторою 21.08.1986 р. за р.№1-2276 (дата реєстрації 02.09.1986р.)

-гр. ОСОБА_7 на 1/5 частку на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу 14.03.2005р. за р.№ 1169 (дата реєстрації 17.03.2005 р.). Реєстровий номер 2048, книга 20.

Згідно інвентаризаційної справи даний житловий будинок у 1959 році значився за адресою АДРЕСА_2 , а з 1969 року був за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 7)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим Броварським РАЦС, актовий запис № 367. (а.с. 8)

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується поданою копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 921. (а.с. 9)

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Санкт-Петербург, рф, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть 3 Управління РАЦС уряду Санкт-Петербургу Калинінський район, актовий запис № 2919. (а.с.10)

Також позивачем надана копія власного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 07 грудня 1967 року міським бюро РАГС м.Чернігів, у якому матір`ю вказана ОСОБА_6 . (а.с. 11)

Судом за клопотанням представника позивача була витребувана копія належним чином завіреної спадкової справи за № 64 а ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

Із вказаної спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 до Броварської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . (а.с. 54) Із змісту заяви вбачається, що померла була їх матір`ю. У заяві також зазначається, що пережившого чоловіка у ОСОБА_3 немає.

20 вересня 1958 року у міському бюро РАГС м.Чернігів був зареєстрований шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що зроблений відповідний актовий запис за № 720. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_10 . (а.с. 56)

Згідно копії свідоцтва про народження № НОМЕР_5 виданого Подоловським сільським РАГСом, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_9 . Батьком вказаний ОСОБА_11 , матір`ю ОСОБА_3 . (а.с. 57)

Відповідно до ухвали Броварського міського суду Київської області від 26 грудня 1980 року та довідки характеристики від 13 травня 1986 року, за ОСОБА_8 належала 1/5 частка домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 частка, а ОСОБА_6 3/10 частки. (а.с. 58-59) Житловий будинок мав площу 62,9 кв.м.

21 серпня 1986 року на ім`я ОСОБА_12 державним нотаріусом Саверою Л.Л. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 1-2276, після смерті ОСОБА_3 на частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , із належної частки. У свідоцтві зазначено, що на іншу частину спадкового майна свідоцтво не видавалось. (а.с. 60)

Нотаріус 22.08.1986 року направила на зазначену у заяві про прийняття спадщини адресу ОСОБА_5 листа у якому вказала, що йому слід сплатити збір та надати свідоцтво про народження.

18 січня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на 11/20 часток жилого будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 . (а.с. 6)

Згідно технічного паспорту від 24.02.2005 року, долученого до справи зазначено власників:

- ОСОБА_8 , якому належить 1/5 частка (закреслено);

- ОСОБА_3 , якій належить частка;

- ОСОБА_6 , якій належить 3/10; ;

- ОСОБА_2 , якій належить 1/5 (закреслено);

- ОСОБА_7 , якій належить 1/5.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно ч.1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Правилами статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Вищевказані норми також кореспондуються і з Цивільним кодексом Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки спадщина відкрилася у 1985 році, то норми, які підлягають застосуванню в данному разі є стаття 524, 525, 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Так, відповідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої

обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

В змісті позову позивач посилається на те, що ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини, проте потім передумав - не проплатив необхідного мита для прийняття спадщини, хотів навіть відмовитись від неї. Оскільки ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини і потім постійно проживав у Росії, до України не приїзжав, то пропустив відведені для цього строки. Крім цього, ОСОБА_5 ніколи не проживав у будинку АДРЕСА_1 , ніколи ним не цікавився, не сплачував за необхідних платежів.

Вказані твердження суд не може прийняти до уваги оскільки, за нормами Цивільного кодексу Української РСР, а саме ст. 553 та ст. 549 зазначається, про те, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

У ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР зазначається, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, подання ОСОБА_5 за місцем відкриття спадщини заяви при її прийняття свідчить про те, що він вчинив дії щодо прийняття спадщини, будь яких заяв про відмову в прийняті спадщини у визначені законом строк не подав.

Суд звертає увагу на те, що позивач не подала до суду належних та достовірних доказів того, що ОСОБА_5 є її рідним дядьком, а також про те, що після його смерті відкрилась спадщина, відсутні інші спадкоємці щодо майна померлого, що спадкодавцем не було складено заповіту на інших осіб, також суду не надано будь яких належних доказів того, що позивач зверталась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_5 та їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги належним чином не обґрунтовані, не доведені, не підтверджені належними, допустими, достовірними доказами, тому приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76 80, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Броварської міської нотаріальної контори, Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання за нею права власності на спадкове майно на частку жилого будинку АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.