Провадження № 2/679/146/2023
Справа № 679/191/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Волос І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Оліферук Ж.А. ,

представника третьої особи Околот В.Д.,

розглянувши в приміщенні Нетішинського міського суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

встановив:

17 лютого 2023 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог у наданій до суду заяві зазначено, що:

02 серпня 2013 року у Нетішинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис №127 від 02 серпня 2013 року,

від зазначеного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області 07 листопада 2013 року (актовий запис за №397 від 07 листопада 2013 року), що проживає з позивачем ОСОБА_1 ,

до того ж, разом з позивачем ОСОБА_1 проживає дитина відповідача ОСОБА_3 від першого шлюбу - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

приблизно у червні 2019 року відповідач ОСОБА_3 виїхала на заробітки до Естонії, поступово віддалившись від сім`ї та з зазначеного часу майже не спілкуючись з членами родини, діти проживають спільно з позивачем ОСОБА_1 , перебувають на його утриманні, відповідач ОСОБА_3 самоусунулася від матеріального утримання та виховання доньки та сина,

тож, фактично з 2019 року шлюбні стосунки між подружжям - припинилися, примирення та спільне проживання - є не можливим, а тому, будучи переконаним, що, за вказаних обставин, збереження сім`ї - буде суперечитиме його інтересам та інтересам дітей, просить шлюб розірвати,

водночас, у зв`язку з віком доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій виповнилось 9 років, вважає за необхідне, під час вирішення питання про розірвання шлюбу, вирішити питання місця проживання останньої, а саме, спільно з позивачем ОСОБА_1 за місцем мешкання їх родини, по АДРЕСА_1 , де створені належні і безпечні умови перебування та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 13 лютого 2023 року, крім того, у позивача ОСОБА_1 з донькою - тісний психологічний зв`язок, так як він практично, уособлює дитині і маму, і тата у всіх життєво важливих питаннях, постійно дбає про здоров`я, розвиток, відпочинок, виховання та навчання в школі, відвідування гуртків, тощо, і донька саме висловлює бажання проживати разом позивачем ОСОБА_1

що і слугувало підставою для звернення до суду.

22 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, - відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 22 лютого 2023 року, - відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання.

11 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, - відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 11 квітня 2023 року, - підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник останнього - адвокат Оліферук Ж.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні останніх.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання - не з`явилася, причини неявки - суду не повідомила, клопотань щодо відкладення розгляду справи - до суду не скерувала, відзив на позовну заяву, у строк, встановлений судом в Ухвалі про відкриття провадження від 22 лютого 2023 року,- не надала, отримавши копію позовної заяви з додатками у визначений законом спосіб.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Органу опіки та піклування НМР Хмельницької області - Околот В.Д. у судовому засіданні, підтримавши позицію позивача ОСОБА_1 та наданий Висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважала за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком дитини - позивачем ОСОБА_1 .

У судовому засіданні встановлено:

02 серпня 2013 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Нетішинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (місто Київ), про що 02 серпня 2013 року зроблено відповідний актовий запис №127 від 02 серпня 2013 року (а.с.5),

відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області 07 листопада 2013 року (а.с.8) - дитина ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини - є позивач ОСОБА_1 , матір`ю дитини - є відповідач ОСОБА_3 (актовий запис за №397 від 07 листопада 2013 року),

відповідно до інформації щодо місця проживання, визначеної у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Нетішинським МС УДМС України в Хмельницькій області 18 квітня 2013 року, на ім`я позивача ОСОБА_1 (а.с.6/об) - позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 13 червня 2012 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

згідно Акту обстеження умов проживання від 13 лютого 2023 року (а.с.10) - умови для проживання та виховання дітей у квартирі АДРЕСА_2 , де мешкають і мають постійне місце реєстрації: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька останнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пасинок позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - створені, діти мають облаштовані місця для сну, куточок для розвитку та виконання домашнього завдання, в наявності сезонний одяг та взуття,

відповідно до Висновку Органу опіки та піклування НМР Хмельницької області - про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №11/02-03-17/23 від 05 квітня 2023 року (а.с.31-32) - Орган опіки та піклування НМР Хмельницької області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України).

Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Суд, вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України), при цьому, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, і сім`я - є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ст.3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.2, ст.7 СК України).

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані СК України, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.8 СК України).

У відповідності до положень ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» - сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Так, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ст.150 СК України).

Виховання в сім`ї - є першоосновою розвитку особистості дитини, при цьому, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст.12 ч.1 Закону України «Про охорону дитинства»).

У відповідності до діючого Сімейного законодавства, а саме, ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 ч.3, ч.4 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.ст.104, 110 СК України).

Водночас, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст.152 ч.1 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України).

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 ч.1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою ВР України за №789-XII від 27 лютого 1991 року, та іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України, і регулювання сімейних відносин - має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ст.7 СК України).

Тож, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, і таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року).

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до положень ст.8 Конвенції - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Тож, у відповідності до діючого законодавства - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, і найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Приписами ст.141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а саме, - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, і ,розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини - не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги - ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ст.161 СК України).

У відповідності до положень цивільного законодавства - місцем проживання фізичної особи - є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, при цьому, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ст.29 ЦК України).

Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а також, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 - подружні стосунки не підтримують, і, одночасно, беручи до уваги категоричність рішення позивача ОСОБА_1 розірвати шлюб, і, відповідно, оцінивши надані докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, з урахуванням засад сімейного законодавства, визначених діючим СК України, зокрема, добровільності шлюбу, - приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, оскільки, в судовому засіданні встановлено наявність у сторін стійкого розладу подружніх взаємостосунків і у останніх - відсутнє бажання вчиняти дії для збереження сім`ї, і, зазначене, як наслідок, засвідчує, що - подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам, як позивача, так і відповідача, а також, інтересам їхньої дитини.

Крім того, суд, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01 (п.89), «Проніна проти України» (заява №63566/00 (п.23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04 (п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів - мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, - міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, в залежності від характеру рішення (справа «Руїс Торіха проти Іспанії» (п.29), і, разом з тим, беручи до уваги Висновок Органу опіки та піклування НМР Хмельницької області, відповідно до змісту якого - місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено доцільним разом з батьком - ОСОБА_1 , що, на думку суду, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, - приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 - про визначення місця проживання дитини разом з батьком, - підлягають задоволенню, оскільки, в судовому засіданні будь-яких підстав, які б перешкоджали проживанню дитини - малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем ОСОБА_1 , або які б свідчили: про відсутність за місцем мешкання останнього умов для проживання дитини, відсутність доходу для забезпечення необхідного рівня життя дитини, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, наявність ознак аморальної поведінки, яка може шкодити розвиткові дитини, - не встановлено.

Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та - задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, відповідно до яких - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), - стягнувши судовий збір, сплачений позивачем - ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом, що становить 2146 (дві тисячі сто сорок шість) гривень, з відповідача - ОСОБА_3 на користь позивача - ОСОБА_1 .

Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом - шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141-142, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 02 серпня 2013 року у Нетішинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ (актовий запис №127 від 02 серпня 2013 року), - розірвати.

Місцем проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визначити місце проживання батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - судовий збір у розмірі 2146 (дві тисячі сто сорок шість) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Оліферук Жанна Антонівна, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_5 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області, , місцезнаходження - 30100, місто Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, вулиця Шевченка, 1.

Повний текст рішення складено: 11 травня 2023 року.

Суддя: