Провадження № 2/337/50/2023
Справа №337/2849/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження, в судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Саліан», ОСОБА_5 , про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Представник позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , адвокат Лісняк Я.В., звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у якому вказали, що позивачка ОСОБА_3 є вдовою, після смерті чоловіка ОСОБА_7 , а позивачка ОСОБА_6 є його донькою.

26.07.2015 року ОСОБА_7 загинув внаслідок ураження електричним струмом на міському пляжі м. Запоріжжя, розташованому поряд з кафе «Парус», яке знаходилось у володінні приватного підприємства «Саліан», що було розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , на незаземленій ділянці електромережі, що належала на праві власності приватного підприємства «Саліан».

Формальним титульним користувачем (орендарем) комплексу для обслуговування пасажирів за адресою: АДРЕСА_1 , а також формальним титульним власником електричних мереж був ПП «Саліан».

За фактом смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано кримінальне провадження, в межах якого позивачі були визнані потерпілими та цивільними позивачами.

Під час досудового розслідування Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Бокаріуса була проведена судова комісійна комплексна інженерно-технічна в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності, електротехнічна та трасологічна експертиза, за підсумками якої був складений висновок, відповідно до якого організаційною причиною нещасного випадку (смерть ОСОБА_7 ) є незабезпечення належної технічної експлуатації кабелю вводу до кафе «Парус» з боку керівника ПП «Саліан», директором якого був ОСОБА_5 .

Внаслідок невиконання ОСОБА_5 покладених на нього законодавством службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, відбулась смерть ОСОБА_7 . В діях ОСОБА_5 містився склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки у вигляді смерті людини.

На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року, підсудного ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності, а кримінальне провадження було закрите. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 було закрите з нереабілітуючих обставин.

Позивач ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_7 зазнала сильних душевних дань. Це обумовлено тим, що смерть відбулась практично на очах Позивача під час його перебування на Центральному пляжі м. Запоріжжя. Позивач був першим, хто намагався надати ОСОБА_7 дійсно кваліфіковану медичну допомогу. Позивач прожив к ОСОБА_7 в шлюбі 24 роки, в шлюбі народилась їх єдина донька. Взаємовідносини між Позивачем та ОСОБА_7 ґрунтувались на любові та взаємоповазі. Тому у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 . Позивач протягом тривалого часу не міг продовжувати нормальну соціальну життєдіяльність, соціальні зв`язки Позивача були порушені, ускладнились взаємовідносини з донькою.

Позивач ОСОБА_6 зазнала сильних душевних страждань після смерті батька ОСОБА_7 . Взаємовідносини між Позивачем та ОСОБА_7 ґрунтувались на любові та взаємоповазі, батько користувався у Позивача величезним авторитетом. Батько мав величезний вплив на Позивача, допоміг визначити її професійне майбутнє, оплачував її навчання. Після смерті батька значно погіршилось майнове становище Позивача. Останній закінчував отримання вищої освіти (чекав вступних екзаменів до магістратури) і не був впевнений у тому, що буде в змозі закінчити магістратуру у зв`язку з браком коштів. Тому у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 . Позивач протягом тривалого часу не міг продовжувати нормальну соціальну життєдіяльність, соціальні зв`язки Позивача були порушені, ускладнились взаємовідносини з матір`ю.

В межах судового розгляду кримінального провадження, на замовлення Позивачів було проведене судово-психологічне дослідження, і кожен з Позивачів оплатив проведення судово-психологічної експертизи по 16474,56 грн.

Позивачі просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 і Приватного підприємства «Саліан» на їх користь моральну шкоду в розмірі по 1579500 грн. кожній, але не менше ніж 243 мінімальні заробітні плати станом на момент винесення судом відповідного рішення, а також за проведення судово-психологічної експертизи по 16474,56 грн. кожній.

02.09.2022 року ухвалою суду частково задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_5 .

08.09.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

21.10.2022 року до суду, від представника відповідача ОСОБА_5 , надійшли письмові пояснення, у яких, у тому числі, вказано, що на день смерті ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 буй у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «САЛІАН», та займав посаду директора цього підприємства і в силу ст. 1172 ЦК України вимоги позивачів до ОСОБА_5 не ґрунтуються на законі та можуть бути задоволені. Власником (володільцем) джерела підвищеної небезпеки також є відповідач ПП «САЛІАН».

Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року містить лише припущення щодо того, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони ОСОБА_5 , сталися з його вини, тому за відсутності преюдиціального доказу вини відповідача ОСОБА_5 у завданні шкоди посилання позивача на вину відповідача та заперечення відповідача щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах доказування.

Висновок експерта, зроблений у іншій справі, може досліджуватись судом лише як письмовий доказ відповідно до ст.76, 95 ЦПК України, і не може вважатися висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК України, оскільки він не отриманий в порядку, передбаченому ст. 102,103, 104, 106,108 ЦПК України.

В даній цивільній справі судові експертизи судом не призначалися, таких клопотань не заявлялося сторонами.

Відповідач ПП «САЛІАН» як власник джерела підвищеної небезпеки мав би нести відповідальність без вини, відповідно до положень ч.2 ст. 1167, ст. 1187 ЦК України, але за умови доведення протиправності поведінки (дій) та причинно наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями(бездіяльністю) відповідачів.

Проте, надані суду письмові докази не доводять факту протиправних дій відповідачів та не встановлюють причинно наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями (бездіяльністю) відповідачів.

Сама лише наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування, оскільки необхідною умовою є доведення наявності усіх складових цивільно-правової відповідальності, а також правильне визначення суб`єкта такої відповідальності.

Із наданих позивачами письмових доказів взагалі не зрозуміло, що потерпілий ОСОБА_7 робив поряд з джерелом підвищеної небезпеки. Ці обставини взагалі не встановлювались.

Висновок експерта №1585 від 27.05.2021р. за результатами проведення судово- психологічного дослідження не відповідає критеріям, встановленим ЦПК України.

Вважає, що жодних підстав для задоволення позову відносно ОСОБА_5 не існує.

20.01.2023 року, 23.02.2023 року, до суду, від представника позивачів, надійшли письмові заперечення на пояснення відповідача, у яких, у тому числі, вказано, що моральна шкода була спричинена позивачам не внаслідок звичайної господарської діяльності ПП «Саліан», в тому числі від будь-яких дій або бездіяння, що були скоєні звичайними працівниками цього підприємства. Заподіяння моральної шкоди відбулось внаслідок кримінального правопорушення (злочину), який було скоєно саме відповідачем ОСОБА_5 при неналежному виконанні останнім функцій та обов`язків директора ПП «Саліан», тобто єдиного виконавчого органу, через який ПП «Саліан», як юридична особа, мав здійснювати свої цивільні права та обов`язки.

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 є особою, яка, в силу Закону, наділена спеціальним правовим статусом як по відношенню до відповідача ПП «Саліан», так і по відношенню до будь-яких інших осіб, які так чи інше взаємодіють з ПП «Саліан». З цього виходить, що вина та відповідальність відповідача ОСОБА_5 і відповідача ПП «Саліан» нерозривно пов`язані в силу тієї посади, яку займав ОСОБА_5 . Немає жодних підстав вважати, що спричинену позивачам моральну шкоду має відшкодовувати тільки Відповідач ПП «Саліан» як роботодавець.

З системного аналізу ч. 1 ст. 1167 ЦК України та ч. 1 ст. 1172 ЦК України виходить, що у разі спричинення шкоди (моральної шкода) безпосередньо злочинними діями директора юридичної особи виникає солідарна відповідальність цього директора і тієї юридичної особа, яку він очолював.

Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 р., чітко вказує на ті винні дії, що були скоєні відповідачем ОСОБА_5 , а також на наявність вини останнього у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи.

Відповідач ОСОБА_5 не був позбавлений можливості замовити проведення іншої експертизи та надати висновки суду, але він цим правом не скористався.

Відповідач ОСОБА_5 не надав суду жодних належних доказів, які б спростовували висновки експертів, що були додані позивачами в якості доказів по цивільній справі.

Потерпілий ОСОБА_7 не знаходився спеціально поруч з джерелом підвищеної небезпеки, вказана особа знаходилась на громадському місті, тобто на міському пляжі. Місце події не було огороджене і не мало жодних попереджуючих знаків, знаходитись на ньому не було заборонено.

В свою чергу, джерело підвищеної небезпеки знаходилось без заземлення в громадському місті саме в результаті злочинного бездіяння відповідача ОСОБА_5 , за що останній був притягнутийдо кримінальної відповідальності, але звільнений від неї у зв`язку з закінченням строків давності. При цьому, жодних належних доказів грубої необережності з боку потерпілого ОСОБА_7 відповідачами не надано.

У висновку судового експерта № 1585-21 від 27.05.2021 р. вказано, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, яка передбачає, зокрема, кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта. При цьому, мається власноручний підпис експерта.

23.02.2023 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, і справа призначена до судового розгляду.

Відповідач ПП «Саліан» у судове засідання не з`явився. Представник позивачів, та представник відповідача ОСОБА_5 заперечень щодо розгляду справи за відсутності ПП «Саліан» не надали.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги вказавши, що позиція викладена у тексті позову та запереченнях на письмові пояснення відповідача. Також вказав, що факт наявності вини відповідача ОСОБА_8 та наявність шкоди зафіксована у експертизах. Кримінальне провадження закрито за строками давності, як нереабілітуючою підставою.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що відповідати за позовом повинна юридична особа, а не ОСОБА_8 , який знаходився у трудових відносинах з юридичною особою. Вважає ОСОБА_8 неналежним відповідачем.

Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , а позивачка ОСОБА_6 є його донькою(а.с.13), що сторонами не оспорюється.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність), та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, - задоволено. Звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - закрито.

Згідно тексту ухвали, судом встановлено, що в період часу з 06.11.2014 року по 12.07.2016 року включно, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду директора приватного підприємства «Саліан», будучи службовою особою, вчинив службову недбалість, яка полягала у невиконанні та неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до тяжких наслідків, а саме - загибелі ОСОБА_7 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок ураження електричним струмом на незаземленій ділянці електричної мережі приватного підприємства «Саліан» за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ухвалою суду, цивільний позов у кримінальному провадженні залишено без розгляду та роз`яснено цивільним позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства(т.1 а.с. 30-32).

Відповідач ОСОБА_5 , станом на 26.07.2015 року, обіймав посаду директора Приватного Підприємства «Саліан»(т.1 а.с.33, 34).

Власником Приватного Підприємства «Саліан», станом на 05.11.2014 року являвся ОСОБА_9 (т.1 а.с.33, 52-55), станом на 07.04.2015 року - ОСОБА_10 (т.1 а.с.222-228).

Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 01.04.2013 року, ФОП ОСОБА_10 продав ПП «Саліан», в особі директора ОСОБА_9 , електричні мережі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 38-39).

Таким чином, власником мережі електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , стало ПП «Саліан».

12.04.2013 року між ПП «Саліан», в особі директора ОСОБА_9 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» укладено договір про постачання електричної енергії за № 2406(т.1 а.с.40-44).

24.04.2013 року між ПП «Саліан», в особі директора ОСОБА_9 та ПрАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача за № 7-Зп(т.1 а.с.45-48).

16.06.2015 року між ОСОБА_10 та ПП «Саліан» в особі директора Круглова Т.М., укладено договір оренди за № 16/06, предметом якого виступало: кафе (літ. В) площею 112,2 кв.м., вбиральня (літ. 3) площею 1,9 кв.м., розташовані на комплексі для обслуговування пасажирів за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1а.с.49-51).

Судом встановлено, що ПП «Саліан», директором якого був ОСОБА_5 , було і користувачем кафе, за адресою: АДРЕСА_1 , і власником електромереж.

Відповідно до висновку експерта № 2505 від 17.08.2015 року, смерть ОСОБА_7 наступила в результаті пораження технічною електрикою(т.1 а.с.14-17).

Відповідно до висновку судової комісійної комплексної інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності, електротехнічної та трасологічної експертизи № 1939/2081/4412 від 09.06.2016 року, складеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, технічною причиною випадку є несправний стан кабелю вводу до кафе «Парус» що призвів до появу потенціалу фази на елементах захисного гнучкого металорукава. Організаційною причиною є незабезпечення належної технічної експлуатації кабелю вводу до кафе « Парус » з боку керівника ПП «Саліан». З технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням події, вбачаються дії(бездіяльність) керівника ПП «Саліан», як керівника споживача, що не відповідали вимогам «Правила технічної експлуатації електроустановок споживачів», «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів», в частині забезпечення належної технічної експлуатації електроустановки, призначення відповідальної особи за електрогосподарство, організації контролю технічного стану електроустановки(т.1 а.с.56-70).

Таким чином судом встановлено, що невиконання та неналежне виконання ОСОБА_5 своїх обов`язків, призвело до загибелі ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Позивачами надано висновок експерта №1585-21 від 27.05.2021 року за результатами проведення судово психологічного дослідження, яке зроблене на замовлення позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 (т.1 а.с.71-88).

Клопотань про призначення будь якої експертизи, від сторін не надходило, судом не встановлено підстав для обов`язкового призначення експертиз відповідно до 105 ЦПК України.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Враховуючи положення ст. 102, 106 ЦПК України, суд приймає у якості доказу висновок експерта №1585-21 від 27.05.2021 року.

Відповідно до висновку експерта №1585-21 від 27.05.2021 року, внаслідок загибелі батька, в життєдіяльності ОСОБА_6 , поза її волевиявленням, виникла довічна втрата близької людини та порушення структури сім`ї, суттєве порушення звичного, оптимального способу життєдіяльності; подія загибелі батька створила для ОСОБА_6 суттєві перешкоди для задоволення її базових особистісних потреб в емоційному контакті з батьком, його підтримці, оптимальній життєдіяльності в умовах повноцінної родини; зазнали суттєвого порушення його потреби в захисті, емоційній підтримці; внаслідок загибелі батька ОСОБА_6 пережила гостру психічну травму та стійке порушення психічного благополуччя - переживає психічні страждання; подолання вказаних перешкод, пристосування до негативно змінених умов життя вимагають від ОСОБА_6 надлишкових зусиль на межі її психофізіологічних можливостей, що підсилює інтенсивність її негативних переживань, спричиняє до існування психічної напруги значного ступеню.

ОСОБА_3 втратила чоловіка, який є її близьким родичем, внаслідок подій, що розглядаються, у ОСОБА_3 констатується наявність негативних змін у функціонуванні основних особистісних структур (існування особистісної кризи), глибоких порушень в основних сферах соціального функціонування (праці, соціальній активності, щоденному житті), внаслідок загибелі чоловіка підекспертної, вона усе наступне життя буде позбавлена можливості користуватися благами, які мала до подій, що складають фабулу її позову, ОСОБА_3 зазнала довічної втрати, психологічний аналіз ситуації по даній справі показує, що психотравмуюча ситуація виникла поза волевиявленням ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 є відповідно дружиною та донькою померлого ОСОБА_7 , зазнали душевних страждань у зв`язку зі смертю рідної людини, яка настала в результаті невиконання відповідачем ОСОБА_5 своїх обов`язків, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення на їх користь моральної шкоди.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке потягло смерть особи, глибину душевних страждань ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які втратили близьку людину.

Наслідки, що настали в результаті невиконання відповідачем ОСОБА_5 своїх обов`язків, є невідворотними, ніякі заходи не зможуть повернути позивачам чоловіка і батька. Суд вважає, що в результаті трагічної смерті чоловіка і батька, позивачі зазнали глибокої психічної травми, значно змінився звичний спосіб їх життя, та вони змушена прикладати додаткових зусиль для його організації.

Виходячи з принципу розумності та справедливості, співмірності, суд вважає необхідним визначити розмір маральної шкоди в сумі 1579500 грн. кожній із позивачок.

ОСОБА_5 займаючи посаду директора ПП «Саліан» як виконавчого органу юридичної особи, вчинив дії(бездіяльність), які призвели до смерті ОСОБА_7 .

З аналізу положень ст. 91 ЦК України, ст. 92 ЦК України, ст. 1167 ЦК України, ст. 1172 ЦК України, суд вважає, що у даному випадку, спричинення моральної шкоди, безпосередньо діями(бездіяльністю) директора юридичної особи, тягнуть за собою солідарну відповідальність директора і юридичної особи, яку він очолював, так як вина та відповідальність директора нерозривно пов`язані з юридичною особою.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивачів, за проведення судово-психологічної експертизи, грошової суми у розмірі по 16474,56 грн. кожній.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.08.2022 року, встановлено, що потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, були понесені процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-психологічного дослідження. При цьому за проведення даного дослідження кожною з потерпілих було сплачено по 16474,56 грн. Також ухвалою стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 16474,56 грн. процесуальних витрат, понесених нею під час судового розгляду, та на користь ОСОБА_6 16474,56 грн. процесуальних витрат, понесених нею під час судового розгляду.

Таким чином позовні вимоги, у цій частині, не підлягають задоволенню, так як суми вже стягнуті Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.08.2022 року.

Враховуючи те, що позивачів звільнено від сплати судового збору, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачів на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) і Приватного підприємства «Саліан» (, місцезнаходження: 69123, м. Запоріжжя, вул. Курузова, буд. № 13, прим. № 11) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_7 ) моральну шкоду в розмірі 1579500 (один мільйон п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) і Приватного підприємства «Саліан» (, місцезнаходження: 69123, м. Запоріжжя, вул. Курузова, буд. № 13, прим. № 11) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_8 ) моральну шкоду в розмірі 1579500 (один мільйон п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) і Приватного підприємства «Саліан» (, місцезнаходження: 69123, м. Запоріжжя, вул. Курузова, буд. № 13, прим. № 11) на користь держави судовий збір у розмірі по 23692(двадцять три тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 50 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 10.07.2023 року.

Суддя: