Постанова

Іменем України

10 липня 2023 року

м. Київ

справа № 670/217/20

провадження № 61-1169св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Селянське (фермерське) господарство «Вікторія»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Молодіжний ХХІ»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Головне Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Савченко Оксана Володимирівна, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Селянське (фермерське) господарства «Вікторія» (далі - СФГ «Вікторія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжний ХХІ» (далі - ТОВ «Молодіжний ХХІ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Головне Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру), про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

На обґрунтування позову посилалося на таке.

Рішенням одинадцятої сесії ХХІ скликання Віньковецької районної ради Хмельницької області від 29 квітня 1992 року № 3 засновнику СФГ «Вікторія» ОСОБА_3 надано у довічне успадковане володіння із земель запасу Грим`яцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 50 га, розташовану за межами населених пунктів на території Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області для ведення селянського (фермерського) господарства.

Розпорядженням Віньковецької районної ради народних депутатів від 10 серпня 1992 року № 15 зареєстровано СФГ «Вікторія» в с. Грим`ячка Віньковецького району і виконавчим комітетом Віньковецької районної ради народних депутатів видано державний акт на право користування землею від 1992 року серія Б № 042484, що зареєстрований у книзі записів державних актів за № 1.

У вересні 2017 року внесено зміни до статуту СФГ «Вікторія», відповідно до яких головою господарства став ОСОБА_4 .

На звернення з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки, що перебуває у користуванні СФГ «Вікторія», позивач 01 лютого 2019 року отримав відповідь від ГУ Держгеокадастру про відмову у наданні дозволу на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства за межами населених пунктів на території Грим`яцької сільської ради, що перебуває у користуванні господарства, з тих підстав, що ця земельна ділянка відноситься до комунальної форми власності.

Рішенням 24 сесії VII скликання Грим`яцької сільської ради Віньковецького району від 10 липня 2019 року № 18-24/2019 голові СФГ «Вікторія» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства.

Проте під час розроблення технічної документації із землеустрою встановлено, що вказана земельна ділянка поділена на 24 окремих земельних ділянок сільськогосподарського призначення з видом цільового використання - для ведення особистого селянського господарства.

Зокрема, у листопаді-грудні 2019 року сформовано 24 інших земельних ділянок орієнтовною площею по 2 га кожна та 24 наказами ГУ Держгеокадастру передано у власність 24 фізичним особам. З них 23 фізичні особи 13 січня 2020 року та 06 лютого 2020 року продали зазначені земельні ділянки ОСОБА_1 , за якою було зареєстровано право власності на ці 23 земельні ділянки.

Земельна ділянка кадастровий номер :02:012:0025 наказом ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 22-9746-СГ була передана у власність ОСОБА_2 , за якою 17 грудня 2019 року зареєстровано право власності.

З урахуванням наведеного позивач просив витребувати на користь СГ «Вікторія» з незаконного володіння ОСОБА_1 та ТОВ «Молодіжний ХХІ» 23 земельних ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; :02:012:0026; :02:012:0027, які були сформовані в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 50 га, розташованої за межами населених пунктів на території Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області для ведення селянського (фермерського) господарства, яка належить СГ «Вікторія» на підставі державного акта на право користування землею серія Б № 042484, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 1 у 1992 році, а також витребувати на користь СГ «Вікторія» з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:012:0025, яка була сформована в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 50 га, розташованої за межами населених пунктів на території Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області для ведення селянського (фермерського) господарства, яка належить СГ «Вікторія» на підставі державного акта на право користування землею серія Б № 042484, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 1 у 1992 році.

Короткий зміст рішень судів

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка площею 50 га була надана ОСОБА_3 на праві постійного користування для ведення селянського (фермерського) господарства і надалі рішень щодо припинення цього права користування земельними ділянками площею 49,57 га та площею 0,43 га ні щодо ОСОБА_3 , ні щодо СФГ «Вікторія» у встановленому порядку не приймалося.

Спірна земельна ділянка використовувалася СФГ «Вікторія» з 1992 року та у зв`язку зі смертю засновника господарства право користування земельною ділянкою фермерським господарством не припинилося, вона продовжує перебувати у постійному користуванні СФГ «Вікторія».

Оскільки у матеріалах справи відсутні 24 накази ГУ Держгеокадастру щодо передачі у власність фізичним особам земельних ділянок, тому неможливо зробити однозначний висновок про їх незаконність та встановити, за яких обставин земельна ділянка вибула із користування СФГ «Вікторія», кому і на яких підставах була передана у приватну власність.

Позивачем не надано доказів про те, що спірна земельна ділянка співпадає із 23 земельними ділянками, що належать ОСОБА_1 і однією земельною ділянкою, власником якої є ОСОБА_2 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь СГ «Вікторія» 23 земельних ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; :02:012:0026; :02:012:0027, що розташовані за межами населених пунктів на території Грим`яцької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь СГ «Вікторія» земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:012:0025, що розташована за межами населених пунктів на території Грим`яцької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність накладення земельної ділянки, користувачем якої є СФГ «Вікторія» зі спірними земельними ділянками, власником 23-х з яких є ОСОБА_1 , а власником однієї - ОСОБА_2 , оскільки надані позивачем письмові докази: лист фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5 ) від 31 березня 2020 року та викопіювання з Публічної кадастрової карти в сукупності підтверджують факт проведення інвентаризації земельної ділянки, що перебуває у користуванні СФГ «Вікторія», присвоєння кадастрових номерів, внесення до Національної кадастрової системи та накладення спірних земельних ділянок на земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача на підставі державного акта про право користування землею від 1992 року серії Б № 042484.

Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за Земельним кодексом України (далі - ЗК України) від 25 жовтня 2001 року не є суб`єктом такого права.

Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У січні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Савченко О. В., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що ОСОБА_3 та СФГ «Вікторія» не набуто права користування спірною земельною ділянкою площею 50 га, що вказує на безпідставність заявленої позивачем вимоги про витребування у відповідачів належних останнім на праві власності земельних ділянок.

Отже, звертаючись до суду з позовом про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , позивачем не доведено факту порушення його прав зі сторони відповідачів, що є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.

Крім того, суд апеляційної інстанції позбавлений права приєднувати нові докази на стадії апеляційного оскарження, якщо такий доказ був відсутній (не існував) станом на момент ухвалення судом першої рішення у справі.

Проте 07 вересня 2022 року позивач подав до Хмельницького апеляційного суду клопотання про приєднання письмового доказу - висновку судового експерта, сформованого за наслідками проведення земельно-технічної експертизи від 05 вересня 2022 року.

На обґрунтування поважності причин неподання доказу до суду першої інстанції позивачем зазначено неналежність виконання представником позивача ОСОБА_6 своїх обов`язків в рамках представлення інтересів СФГ «Вікторія» в суді першої інстанції.

На підтвердження неналежності виконання обов`язків адвоката позивачем надано суду подану СФГ «Вікторія» до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області скаргу про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності.

Проте з наданої Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Рівненської області інформації випливає, що дисциплінарна справа щодо невиконання або неналежного виконання адвокатом ОСОБА_6 своїх професійних обов`язків закрита у зв`язку із відкликанням СФГ «Вікторія» поданої ним скарги.

Таким чином, СФГ «Вікторія», зловживаючи власними процесуальними правами, здійснило поданняновогодоказуз порушенням усіх процесуальних строків та обґрунтування поважності причин неподання доказу до суду першої інстанції фіктивним доказом.

Також визначення факту накладення земельних ділянок здійснювалось судовим експертом на підставі технічної документації, розробленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділляземінвест» у 2019 році (який ніким не погоджений та не затверджений) без будь-якої прив`язки до координат меж земельної ділянки, які визначені у проєкті відведення зі складання державного акта серії Б № 042484.

Отже, відсутність документів, необхідних для проведення земельно-технічної експертизи, вказує на неможливості проведення відповідної земельно-технічної експертизи, що виключає спроможність доведення факту накладення належних відповідачам на праві власності земельних ділянок на земельну ділянку, яка нібито належить на праві користування СФГ «Вікторія».

Тому, зважаючи на відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які б вказували на факт належності спірних земельних ділянок позивачу, можна дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок його недоведеності.

Судове рішення оскаржується з підстав неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 757/55244/17-ц, від 23 листопада 2018 року у справі № 760/8892/17, від 02 вересня 2019 року у справі № 500/5291/13-ц, від 14 вересня 2022 року у справі № 686/14731/21, від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19, від 25 квітня 2018 року у справі № 911/3250/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 913/632/17, від 06 березня 2019 року у справі № 916/4692/15, встановлення обставин, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2023 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Савченко О. В., на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 4 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Встановлені судами обставини

Суди попередніх інстанцій встановили, що у 1992 році до Віньковецької районної ради народних депутатів з листом за вих. № 29 звернувся голова виконкому Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Карандюк В. М. про те, що Грим`яцька сільська рада народних депутатів просить надати із земель запасу сільської ради земельну ділянку жителю с. Грим`ячка ОСОБА_3 для ведення селянського (фермерського) господарства площею 50 га (т. 1, а. с. 16).

Рішенням Віньковецької районної ради народних депутатів Хмельницької області одинадцятої сесії XXI скликання від 29 квітня 1992 року № 3 «Про надання земельної ділянки у довічне успадковане володіння для ведення селянського (фермерського) господарства», розглянувши проєкт відведення земельної ділянки для організації селянського (фермерського) господарства, надано ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадковане володіння із земель запасу Грим`яцької сільської ради площею 50 га. Цим рішенням доручено землевпоряднику ОСОБА_7 разом із земельною комісією Грим`яцької сільської ради народних депутатів встановити межі селянського (фермерського) господарства в натурі, внести зміни в земельно-облікові документи, а Державній адміністрації Представника Президента при одержанні державних актів оформити право довічного успадкованого володіння (т. 1, а. с. 14).

У 1992 року фермерському господарству ОСОБА_3 у с. Грим`ячка Віньковецького району Хмельницької області видано державний акт на право користування землею серії Б № 042484, що зареєстрований у книзі записів державних актів на право користування землею за № 1, у межах згідно з планом землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 : ділянка № НОМЕР_1 площею 49,57 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,43 га (т. 1, а. с. 17-21).

Розпорядженням голови Віньковецької районної ради від 10 серпня 1992 року за № 15 «Про реєстрацію селянського (фермерського) господарства» зареєстровано СФГ «Вікторія» у с. Грим`ячка Віньковецького району (т. 1, а. с. 15).

09 лютого 2001 року у Віньковецькій районній державній адміністрації Хмельницької області за реєстраційним № 061 зареєстровано статут СФГ «Вікторія» (далі - Статут). Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Статуту засновником господарства є ОСОБА_3 , який є його головою, члени господарства: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

У пунктах 6.1 та 6.1.1 Статуту зазначено, що до земель господарства належать землі, передані господарству у приватну власність, у користування, що посвідчено відповідно державними актами на право приватної власності на землю та постійного користування землею, виданими на ім`я голови господарства (т. 1, а. с. 24-26).

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Статуту (в редакції від 2017 року) засновниками СФГ «Вікторія» є голова селянського (фермерського) господарства, громадянин України ОСОБА_4 та громадянка України ОСОБА_10 , членами: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно з пунктами 6.1 та 6.1.1 Статуту (в редакції від 2017 року) до земель господарства належать землі, передані СФГ «Вікторія» у приватну власність, у користування, що посвідчено відповідними документами, виданими на ім`я засновників та членів СФГ «Вікторія» (т. 1, а. с. 27-37).

Листом ГУ Держгеокадастру від 01 лютого 2019 року за

вих. № М-692/0-774/0/95-19 ОСОБА_4 відмовлено у наданні згоди на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 50,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства за межами населених пунктів на території Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (державний акт на право користування землею від 1992 року серії Б № 042484) з тих підстав, що земельна ділянка, зазначена ним на викопіюванні з планово-картографічних матеріалів, згідно з інформації відділу у Віньковецькому районі ГУ Держгеокадастру від 17 січня 2019 року № 90/404-19-0.20 відноситься до комунальної форми власності (т. 1, а. с. 22).

Рішенням ХХIV сесії VII скликання Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 10 липня 2019 року за № 18-24/2019 надано дозвіл ОСОБА_4 - голові СФГ «Вікторія» на підставі Державного акта користування землею серії Б № 042484 площею 50 га на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства в постійне користування із земель за межами населеного пункту на території Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (т. 1 а. с. 23).

Відповідно до довідки Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року № 476 СФГ «Вікторія» з 1992 року кожен рік обробляло 50 га землі та сплачувало податки. Після смерті ОСОБА_3 головою СФГ «Вікторія» є його онук ОСОБА_4 , який обробляє земельну ділянку і сплачує всі податки (т. 4, а. с. 61).

Згідно з листом-поясненням від 31 березня 2020 року ФОП ОСОБА_5 було відмовлено ОСОБА_4 у розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області відповідно до державного акта на право постійного користування з тих підстав, що територія, на яку був виданий державний акт, була проінвентаризована з присвоєнням кадастровим номера та внесена до Національної кадастрової системи (т. 1, а. с. 141).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06 квітня 2020 року ОСОБА_2 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 22-9746-СГ належить на праві власності земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0025 (т. 1, а. с. 40).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 квітня 2020 року зареєстровано:

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229176-СГ право власності ОСОБА_11 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0009 і 14 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229184-СГ право власності ОСОБА_13 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0011 і 14 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229174-СГ право власності ОСОБА_14 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0004 і 13 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229182-СГ право власності ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0006 і 13 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229183-СГ право власності ОСОБА_16 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0007 і 13 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229177-СГ право власності ОСОБА_17 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0008 і 13 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229179-СГ право власності ОСОБА_18 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0012 і 14 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

07 листопада 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 листопада 2019 року № 229180-СГ право власності ОСОБА_19 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0010 і 14 листопада 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

10 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру № 2211199-СГ від 05 грудня 2019 року право власності ОСОБА_20 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0005 і 17 грудня 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

10 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 05 грудня 2019 року № 2211200-СГ право власності ОСОБА_21 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0013 і 17 грудня 2019 року на цю ж земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_12 ;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229748-СГ право власності ОСОБА_22 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0014;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229759-СГ право власності ОСОБА_23 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0015;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229742-СГ право власності ОСОБА_24 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0016;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229761-СГ право власності ОСОБА_25 на земельну ділянку площею 1,4595 га, кадастровий номер :02:012:0017;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229751-СГ право власності ОСОБА_26 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0018;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229755-СГ право власності ОСОБА_27 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0019;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229747-СГ право власності ОСОБА_28 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0021;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229754-СГ право власності ОСОБА_29 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0022;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229740-СГ право власності ОСОБА_30 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0023;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229757-СГ право власності ОСОБА_31 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0024;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229752-СГ право власності ОСОБА_32 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0026;

17 грудня 2019 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 14 листопада 2019 року № 229758-СГ право власності ОСОБА_33 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:012:0027.

13 січня 2020 року зареєстровано припинення права власності ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 на земельні ділянки та 13 січня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 2020 роук зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки кадастрові номери: :02:012:0014, :02:012:0015, :02:012:0016, :02:012:0017, :02:012:0018, :02:012:0019, :02:012:0021, :02:012:0022, :02:012:0023, :02:012:0024, :02:012:0026, :02:012:0027.

06 лютого 2020 року зареєстровано припинення права власності ОСОБА_12 на земельні ділянки кадастрові номери: :02:012:0004, :02:012:0005, :02:012:0006, :02:012:0007, :02:012:0008, :02:012:0009, :02:012:0010, :02:012:0011, :02:012:0012, :02:012:0013 та 06 лютого 2020 року на підставі договорів купівлі-продажу від 06 лютого 2020 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки.

27 листопада 2019 року зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 27 листопада 2019 року право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,89982 га, кадастровий номер :02:012:0020 (т. 1, а. с. 43-116).

06 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Молодіжний ХХІ» укладено договори оренди земельних ділянок кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; :02:012:0026; :02:012:0027 строком до 06 травня 2027 та 18 травня 2020 року зареєстровано речове право ТОВ «Молодіжний ХХІ» щодо зазначених земельних ділянок, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21 травня 2020 року. (т. 3, а. с. 11-34).

Встановлені на підставі зазначених доказів обставини накладення земельної ділянки, користувачем якої є СФГ «Вікторія» на земельні ділянки, власниками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , узгоджуються із висновком судового експерта Марченкова Г. Г. від 02 вересня 2022 року № 03/21, відповідно до якого земельні ділянки кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; 820682000:02:012:0025; :02:012:0026; :02:012:0027 накладаються на земельну ділянку площею 49,57 га, яка перебуває у постійному користуванні СФГ «Вікторія» на підставі державного акта на право користування землею від 1992 року серії Б № 042484. Площа накладання земельних ділянок кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016, :02:012:0018; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; 820682000:02:012:0025; :02:012:0026; :02:012:0027 - по 2 га, земельної ділянки кадастровий номер :02:012:0017 - 1,4595 га, земельної ділянки кадастровий номер :02:012:0019 - 1,9903 га (т. 5, а. с. 81-113).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

На час надання засновнику фермерського господарства права постійного користування спірною земельною ділянкою був чинним Земельний кодекс Української РСР від 18 грудня 1990 року (далі - ЗК України 1990 року), який у відповідній редакції передбачав певне регулювання відносин щодо права постійного користування земельною ділянкою.

Постійним визнавалося землекористування без заздалегідь установленого строку (частина друга статті 7 ЗК України 1990 року). Право постійного користування землею посвідчували державні акти. Їх видавали та реєстрували сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів (частина перша статті 23 ЗК України 1990 року).

Громадянам України, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, земельні ділянки передавалися у власність або надавалися в користування, в тому числі на умовах оренди, включаючи присадибний наділ (частина перша статті 50 ЗК України 1990 року). Землю у постійне користування надавали Ради народних депутатів, зокрема і для ведення громадянами України селянського (фермерського) господарства (пункт 1 частини п`ятої статті 7 ЗК України 1990 року).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 22 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20) зазначила, що передбачені законом особливості надання фізичній особі земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства підтверджують те, що таку ділянку можна було безоплатно отримати лише для створення відповідного господарства, після чого її використання можливе було тільки для ведення селянського (фермерського) господарства, тобто для вироблення, переробки та реалізації товарної сільськогосподарської продукції (частина перша статті 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»). Таку діяльність здійснює саме селянське (фермерське) господарство (як самостійна юридична особа), а не його засновник. Іншими словами, після набуття засновником селянського (фермерського) господарства права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства та проведення державної реєстрації останнього постійним користувачем зазначеної ділянки стає селянське (фермерське) господарство (цей висновок не стосується права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, наданою для ведення такого господарства; оскільки таке право є успадковуваним, тобто передається у спадщину, то воно залишається у володінні фізичної особи і після створення селянського (фермерського) господарства, про що Велика Палата Верховного Суду зазначила у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17).

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у пункті 23 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20) дійшла висновку, що з моменту створення селянського (фермерського) господарства відбувається фактична заміна постійного землекористувача, і обов`язки останнього переходять до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації.

Державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства за його засновником не змінює цей висновок, оскільки після державної реєстрації такого господарства саме воно як суб`єкт підприємницької діяльності могло використовувати відповідну ділянку за її цільовим призначенням, тобто бути постійним користувачем.

Відповідно з часу державної реєстрації цього господарства воно повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення селянського (фермерського) господарства отримав його засновник (наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постанові від 10 квітня 2019 року (пункти 23-29) й ухвалі від 13 листопада 2019 року (пункти 17-18) у справі № 275/82/18, а також у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 320/5724/17 (пункти 6.24-6.29) щодо належності права на продовження договірних відносин з користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства саме такому господарству, а не його засновникові).

01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25 жовтня 2001 року, згідно з частиною першою статті 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України.

Фермерські господарства та фізичні особи до зазначеного переліку не належали. Водночас у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України від 25 жовтня 2001 року було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств, у довгострокову оренду її строк мав визначатися відповідно до закону.

Конституційний Суд України 22 вересня 2005 року ухвалив рішення

№ 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України зазначив, що відсутні підстави визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») свідчить, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 01 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини Рішення).

Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права.

Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо такої ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц (провадження

№ 14-355цс19)).

Пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЗК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га СФГ «Вікторія» на час звернення із позовом до суду не припинилося ні внаслідок непереоформлення такого права, ні через смерть його засновника ОСОБА_3 .

Такий висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 у справі № 179/1043/16-ц.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Глава 29 ЦК України в тому числі, регулює поняття негаторних і віндикаційних способі захисту.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В силу положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. Власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

У постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права. Оскільки вимога про визнання наказів ГУ Держземагентства незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись до суду СФГ «Вікторія» зазначало, що 01 лютого 2019 року отримало відмову від ГУ Держгеокадастру щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, користувачем якої є господарство з 1992 року з тих підстав, що зазначена земельна ділянка відноситься до комунальної форми власності і рішенням сесії Грим`яцької сільської ради Хмельницької області від 10 липня 2019 року за №18-24/2019 надано дозвіл ОСОБА_4 , голові СФГ «Вікторія», на розробку такої технічної документації. Проте під час розроблення ФОП ОСОБА_5 технічної документації щодо встановленя меж земельної ділянки в натурі було встановлено, що земельна ділянка, на яку виданий державний акт, проінвентаризована з присвоєнням кадастрових номерів та внесена до Національної кадастрової системи.

Встановлено, що ГУ Держгеокадастру 07 листопада 2019 року видало 8 наказів, 14 листопада 2019 року - 1 наказ, 10 грудня 2019 року - 2 накази та 17 грудня 2019 року - 12 наказів, згідно з якими земельні ділянки кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; 820682000:02:012:0025; :02:012:0026; :02:012:0027 було передано у приватну власність 24 фізичним особам, 10 з яких відповідно 13 листопада 2019 року, 14 листопада 2019 року та 17 грудня 2019 року відчужили ці земельні ділянки ОСОБА_12 , яка в свою чергу 06 лютого 2020 року відчужила ці ж земельні ділянки ОСОБА_1 і відповідно 12 фізичних осіб, отримавши 17 грудня 2019 року у власність вказані земельні ділянки, 13 січня 2020 року відчужили їх на користь ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до довідки Грим`яцької сільської ради від 05 жовтня 2020 року за № 476 СФГ «Вікторія» ОСОБА_3 з 1992 року обробляє 50 га землі. Поле розташоване в межу з присадибними ділянками жителів с. Грим`ячка. З 1992 року постійно сплачувалися усі податки і після смерті ОСОБА_3 головою СФГ «Вікторія» є ОСОБА_4 , який обробляє вказану земельну ділянку і сплачує податки на цей час (т. 4, а. с. 48).

Встановлені на підставі зазначених доказів обставини накладення земельної ділянки, користувачем якої є СФГ «Вікторія» на земельні ділянки, власниками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , узгоджуються із висновком судового експерта Марченкова Г. Г. від 02 вересня 2022 року № 03/21.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України надані представниками учасників справи докази, дійшов правильного висновку про доведеність факту накладення спірних земельних ділянок, кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; :02:012:0026; :02:012:0027, власником яких є ОСОБА_1 , та земельної ділянки, кадастровий номер :02:012:0025, власником якої є ОСОБА_2 , на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні СФГ «Вікторія» на підставі державного акта про право користування землею від 1992 року серії Б № 042484, тому ці земельні ділянки вибули з користування їх законного володільця поза волею СФГ «Вікторія» та надані ГУ Держгеокадастру у власність іншим особам з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема частини п`ятої статті 116 ЗК України та поза межами наданих йому частиною четвертою статті 122 ЗК України повноважень.

Таким чином, накази ГУ Держгеокадастру про передачу ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_2 у власність земельних ділянок кадастрові номери: :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; :02:012:0026; :02:012:0027 та подальше набуття ОСОБА_12 у власність 10 земельних ділянок, набуття 06 лютого 2020 року цих же 10 земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , набуття 13 січня 2020 року ОСОБА_1 у власність 12 земельних ділянок є незаконними.

Враховуючи викладене, є законні підстави для витребування на користь позивача з незаконного володіння ОСОБА_1 двадцяти трьох та з незаконного володіння ОСОБА_2 однієї земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.

Доводи касаційної скарги про неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19, від 25 квітня 2018 року у справі № 911/3250/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 913/632/17, від 06 березня 2019 року у справі № 916/4692/15, зокрема про те, що суд апеляційної інстанції позбавлений права приєднувати нові докази на стадії апеляційного оскарження, якщо такий доказ був відсутній (не існував) станом на момент ухвалення судом першої рішення у справі, Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

Протокольною ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 07 вересня 2022 року визнано поважними причини неподання СФГ «Вікторія» доказів, поновлено СФГ «Вікторія» строк для подання доказів і долучено до матеріалів справи висновок експерта від 05 вересня 2022 року з підстав неможливості його надання до суду першої інстанції через неефективне здійснення адвокатом ОСОБА_6 упродовж двох років з 05 квітня 2020 року до 22 травня 2022 року (т. 1, а. с. 203, т. 5, а. с. 53) представництва інтересів СФГ «Вікторія», що на дату постановлення зазначеної ухвали підтверджувалося поданням 24 травня 2022 року головою СФГ «Вікторія» ОСОБА_4 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області скарги про притягнення адвоката ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності (т. 5, а. с. 54-56) та рішення № Д/7-2 дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 20 липня 2022 року про порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_6 за скаргою СФГ «Вікторія», відповідно до якого перевіркою дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області встановлено, що при здійсненні представництва заявника СФГ «Вікторія» в суді адвокат ОСОБА_6 не використав всіх розумно необхідних і доступних йому законних засобів для надання ефективної професійної правничої допомоги клієнту при його представництві, зокрема, не витребував необхідних доказів, не замовив проведення судової земельно-технічної експертизи та не заявив клопотання про призначення такої експертизи в суді першої інстанції.

Дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області встановила, що в діях адвоката ОСОБА_6 є ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (т. 5, а. с. 131-134).

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 335/2566/18 апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 192/875/17, провадження № 61-12580ск19, від 15 червня 2022 року у справі № 462/3625/15-ц, провадження № 61-3226св21.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Для забезпечення принципу змагальності сторін та на виконання вимог статті 12 ЦПК України судом апеляційної інстанції протокольною ухвалою від 07 вересня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про оголошення у справі перерви та надання строку стороні відповідача для проведення земельно-технічної експертизи. Проте відповідачка ОСОБА_1 через свого представника ознайомившись із матеріалами справи лише подала клопотання про виключення висновку експерта від 05 вересня 2022 року № 25/22 з числа доказів з обґрунтуванням наявності сумнівів у його достовірності.

Отже, доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Аргументи касаційної скарги про те, що висновок експерта від 05 вересня 2022 року № 25/22 є недостовірним доказом через те, що його формування здійснено експертом без будь-якого дослідження координат окружної межі землекористування, зазначених у технічній документації, на підставі якої складався державний акт на право користування землею серії Б №042484 та без будь-якого дослідження координат поворотних точок меж земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 , Верховний Суд відхиляє.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини.

Відповідно до висновку експерта від 05 вересня 2022 року № 25/22, експертом при проведенні експертизи були використані: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що була розроблена ОСОБА_37 у електронному вигляді; обмінний файл (електронний документ) на земельну ділянку площею 49,57 га; проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність зі зміною виду цільового призначення від 2019 року, що було розроблено ТОВ «Поділляземінвест» відповідно до договору від 09 жовтня 2019 року № 489 у електронному вигляді; проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність зі зміною виду цільового призначення від 2019 року, що було розроблено ТОВ «Поділляземінвест» відповідно до договору від 09 жовтня 2019 року № 488 у електронному вигляді на земельні ділянки кадастрові номери :02:012:0004; :02:012:0005; :02:012:0006; :02:012:0007; :02:012:0008; :02:012:0009; :02:012:0010; :02:012:0011; :02:012:0012; :02:012:0013; :02:012:0014; :02:012:0015; :02:012:0016; :02:012:0017; :02:012:0018; :02:012:0019; :02:012:0020; :02:012:0021; :02:012:0022; :02:012:0023; :02:012:0024; :02:012:0026; :02:012:0027. Опрацювавши дані, що зазначені у вказаній технічній документації, а саме координати поворотних точок меж зазначених земельних ділянок та земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивача і відомості Публічної кадастрової карти України, експертом було визначено місце розташування, конфігурацію та площу спірних земельних ділянок та проведено їх співставлення, в результаті чого з`ясовано накладання меж цих земельних ділянок на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні СФГ «Вікторія» на підставі державного акта на право користування землею від 1992 року серії Б № 042484 (т. 5, а. с. 81-113).

Таким чином, зазначений висновок експерта є достовірним доказом, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи.

Також зазначений висновок експерта має застереження щодо обізнаності експерта Марченкова Г. Г. про кримінальну відповідальність та структурно і змістовно відповідає вимогам пунктів 4.14-4.16 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 і є належним доказом у цій справі.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), що у висновку експерта має бути застереження, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Доводи касаційної скарги про неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 757/55244/17-ц, від 23 листопада 2018 року у справі № 760/8892/17, від 02 вересня 2019 року у справі № 500/5291/13-ц, від 14 вересня 2022 року у справі № 686/14731/21, Верховний Суд відхиляє.

У справах № 757/55244/17-ц (провадження № 61-974св19) та № 760/8892/17 (провадження № 61-26169св18) предметом розгляду було визнання незаконним наказу та акта про проведення службової перевірки.

Заявник посилається на зазначені постанови в аспекті наявності правових підстав для відмови у позові за відсутності порушеного права (стаття 15 ЦК України).

Проте у справі, яка переглядається, суди задовольнили позов про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, оскільки у позивача є документи, які підтверджували право користування земельною ділянкою, а отже, його порушене право підлягає захисту.

У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у справі № 500/5291/13-ц зазначено, що «співставлення складених в різні періоди планів суміжних земельних ділянок є не досить коректним для надання об`єктивного висновку щодо накладання земельних ділянок. Крім того, чинними законодавчими актами та нормативно-технічними документами не визначено поняття «накладання земельних ділянок», але воно зустрічається в професійній діяльності землевпорядників і стосується випадків коли внаслідок допущених при виготовленні земельно-кадастрової документації помилок різним особам видається документ на право власності (користування, оренди) на одну і ту ж земельну ділянку».

У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 686/14731/21 зазначено, що «саме позивач, а не відповідач, повинен довести обставини повного накладення земельних ділянок, а у випадку неповного накладення земельних ділянок - повинен довести, в якому саме розмірі».

Зазначені висновки не суперечать висновкам суду апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні, оскільки у цій справі на підставі наданих позивачем та досліджених доказів встановлено накладення земельних ділянок, які передані у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на земельну ділянку, яка перебувала у правомірному користування СФГ «Вікторія».

Отже, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, вони зводяться до власного тлумачення норм права, непогодження зі встановленими фактичними обставинами у справі, стосуються також переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Щодо клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Савченко О. В., просить проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

Колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, з урахуванням того, що суд розглядає цю справу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у межах, передбачених статтею 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання оскаржуваного судового рішення було зупинене ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2023 року, то у зв`язку із завершенням касаційного провадження постанова Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Савченко Оксана Володимирівна, про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Савченко Оксана Володимирівна, залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак