ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1142/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/5217/22 Категорія: 304090000 Булгакова Г.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Гончар Н.І.
секретар Широкова Г.К.

учасники справи:

позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

відповідач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Конопатського О.О. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17.05.2023 (повний текст складено 19.05.2023, суддя в суді першої інстанції Булгакова Г.В.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість в сумі 55760,00 грн., судовий збір у розмірі 2481,00 грн. та витрати на правову у розмірі 8 000,00 грн.,мотивуючи про те, що відповідач, як позичальник, не виконала належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, про стягнення якої порушено питання в даній справі. Також позивач зазначає про те, що права кредитора до нього перейшли в результаті укладення відповідного договору факторингу.

Також 24.11.2022 ОСОБА_1 подала суду зустрічний позов, яким просила визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №3646008 від 10.02.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна».

Так пунктом 5.11.1.7 Правил після завершення реєстрації, споживач ще раз підтверджує бажані умови отримання кредиту (у тому числі суму та строк) та надсилає Заявку на розгляд Товариству. Товариство повідомляє споживача про прийняття Заявки шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті.

Згідно з п.п. 5.11.1.11 Правил після аналізу наявної інформації Товариство приймає рішення про надання кредиту, про яке повідомляє споживача шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення.

Підпунктом 5.11.1.12 Правил визначено, що у разі прийняття позитивного рішення. Товариство робить Споживачу в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки Товариства відтворені засобами копіювання. У разі якщо Кредитний договір регулюється Законом України «Про споживче кредитування», перед укладенням кредитного договору товариство надає споживачу для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством.

Відповідно до п.п. 5.11.1.16 Правил у випадку готовності споживача прийняти пропозицію (оферту), Споживач натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, у Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає споживачу засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду.

Окрім заявки на отримання кредиту із зазначенням суми та строку кредиту будь-які інші умови кредитування їй не були повідомлені. Пропозиція укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору їй також не направлялися ні до натиснення клавіші про згоду на отримання кредиту, ні після цього. Кредитний договір у наданій до суду формі та з вказаним змістом їй також не надавався і нею (позивачем за зустрічним позовом) не погоджувався.

Вказує, що договір у наданій до суду формі і змістом був сформований вже після надання нею згоди на отримання позики.

Оскільки, кредитний договір в цілому позивачем не підписаний, оспорюваний кредитний договір укладений без волевиявлення сторони за договором, а тому на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України він підлягає визнанню судом недійсним.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.2 ст.18 ЗУ «про захист прав споживачів»).

Проценти у сумі 38760,00 грн. були нараховані після завершення строку кредиту, визначеного п.1.3. договору, відтак фактично є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, розмір якої перевищує суму позики більше ніж на 50%.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17.05.2023 первісні позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 55 760,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., а в задоволенні зустрічних вимог - відмовлено. Суд вказав на те, що позичальник не виконала належним чином своїх договірних зобов`язань по поверненню кредитних коштів, що свідчить про необхідність стягнення у судовому порядку відповідної заборгованості. Крім того, позичальник не довела існування підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Конопатський О.О. подав 15.06.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відхилити первісні позовні вимоги про стягнення заборгованості та задовольнити зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору. Вказує на доводи, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві щодо недійсності кредитного договору з підстав непогодження його умов позичальником та несправедливих умов щодо розміру нарахованих відсотків. Кредитор нарахував відсотки поза межами строку дії договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 10.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №3646008 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А922096».

Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту складає 17 000,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

-у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Пунктом 1.5.1. Кредитного договору зазначено, що знижена процентна ставка 1,425% в день та застосовується відповідно до наступних умов якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредит (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, без перерахованого за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.2.5. Кредитного договору).

Розділом 5 Кредитного договору передбачено, що Товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.

Так, «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 17 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів сервіс EASY PAY за номером транзакції 910943843 від 10.02.2021.

11.04.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

12.03.2021 відповідач здійснила платіж на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів користування кредитом на суму 7 267,50 грн.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснювала.

У матеріалах справи наявні погодження позичальника, скріплені її електронним цифровим підписом, щодо умов кредитування, зокрема, в частині нарахування відсотків за користування кредитом.

Крім того, 18.10.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як фактором, було укладено Договір факторингу №18/10/2021, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

11.07.2022 між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як клієнтом та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором було укладено договір факторингу №1, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу відповідача зазначену при укладенні Кредитного договору.

Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу №1 на умовах, встановлених цим Договором. Фактор - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» передає грошові кошти в розпорядження Клієнта - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату, згідно Договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників. Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі в нього фактором права грошової вимоги. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржників на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу №1 внаслідок передачі (відступлення) Портфелів Заборгованості за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта та набуває прав грошових вимог, якими володів клієнт за Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників неналежного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Згідно п.6.2.3 Договору Фактору №1 права вимоги, щодо конкретного боржника переходять до Фактора з моменту підписання сторонами Реєстру Боржників, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем несплачена і складає 17 000,00 грн. - тіло кредиту та 38 760,00 грн. - нараховані проценти, а всього 55 760,00 грн.

Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором.

Отже до позивача ТОВ «ФК» ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу №1 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 55 760,00 грн.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідачу, як позичальнику, було перераховано кредитні кошти шляхом зарахування на кредитну картку по результатам укладення в електронній формі кредитного договору прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність заявлених у справі позовних вимог про стягнення заборгованості.

Так відповідний кредитний договір є дійсним та відповідні кредитні кошти позичальником фактично було отримано.

Ніхто не спростовує перехід до позивача у справі внаслідок укладення договору факторингу від 11.07.2022 прав вимоги за кредитним договором від 10.02.2021, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна».

Відповідно до 4 розділу Кредитного договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено:

-за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1-4.2.4.) Договору; або

-в порядку автопролонгації. На кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Пунктом 4.2.2. Кредитного договору визначено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:

-перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або

-протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства ІНФОРМАЦІЯ_1 (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

10.02.2021 відповідачу було надано кредит в сумі 17 000,00 грн. строком на 30 днів зі зниженою процентною ставкою 1,425% в день, що відповідно до картки обліку Договору становить 242,25 грн.

12.03.2021 відповідачем було здійснено платіж на рахунок Кредитора в розмірі 7 267,50 грн., яким було погашено борг по нарахованих процентах користування кредитом, оскільки відповідно до п.6.1.1. Кредитного договору визначено, що у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 6.3. цього Договору.

Також, відповідно до п.6.3.споживач здійснює платежі за Договором у такій черговості:

-у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такий черговості: - прострочені зобов`язання по процентам; - прострочені зобов`язання по кредиту;

-у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такий черговості: - строкові зобов`язання по процентам; - строкові зобов`язання по кредиту;

-у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором.

Таким чином, відповідно до п.4.2.2. Договору споживачем було здійснено пропозицію щодо продовження строку користування кредитом, шляхом здійснення оплати коштів у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

У випадку, якщо відповідач не бажала продовжувати строк користування кредитом, вона зобов`язана була вчинити одну з дій, які визначені п.4.2.2. Договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а тому строк користування кредитом було пролонговано Товариством ще на 30 днів, тобто до 11.04.2021 включно.

Щодо надання відповіді Товариством на пропозицію (оферту) споживача щодо продовження строку користування кредитом, то Договором визначено, що Товариство може надати таку відповідь протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Також п.4.2.3. визначено, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі.

Таким чином, у Товариства є право, а не обов`язок щодо надання споживачу відповіді на пропозицію щодо продовження строку користування кредитом.

Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1. Договору)

Так, останнім днем дії кредитного договору був 11.04.2021, проте відповідач не здійснила оплату за Кредитним договором ні по прострочених зобов`язаннях по процентах, ні по прострочених зобов`язаннях по кредиту, тому, враховуючи п.4.3.1 Договору строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), тобто до 10.07.2021 включно, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом. Крім того, відповідно до картки обліку Договору щодо боржника ОСОБА_1 вбачається, що Товариство не здійснювало жодних додаткових нарахувань після 10.07.2021.

Отже апеляційні доводи скаржника про нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору свого підтвердження не знайшли, враховуючи погодження сторонами автоматичної пролонгації строку договору за наявності визначених підстав - наявність непогашеної заборгованості на момент закінчення строку кредитування .

У аспекті викладеного, слід погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що первісні позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості є належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Надаючи оцінку вимогам зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ст.640 ЦК України). Статтею 640 ЦК встановлені додаткові критерії, за якими договір може визнаватись укладеним. Крім вимог про узгодження сторонами істотних умов, висуваються вимоги до форми договорів або щодо виконання певних умов (дій), які становлять сам зміст цих договорів.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочин, або якщо вона замовчує їх існування.

У Постанові від 27.11.2019 у справі №761/36590/15-ц Верховний Суд резюмував, що з аналізу статті 230ЦК України слід дійти висновку, що правочин може визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину,є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Наявність умислу в діях відповідача істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Згідно з ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.11, ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки.

Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 у справі № 761/36590/15-ц прийшов до висновку, що ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторона виникають зобов`язальні правовідносини.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Як вбачається, з матеріалів справи ОСОБА_1 не скористалася правом відкликати свою згоду на укладення кредитного договором протягом чотирнадцяти днів відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) . Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ст.207 ЦК України).

Також судом враховані статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства чи за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За обставин цієї справи оспорюваний електронний договір № 3646008 про надання споживчого кредиту був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А922096», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, підписання ОСОБА_1 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, відповідачем за зустрічним позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» надано до суду Кредитний договір у паперовій формі, а також на виконання ухвали суду надано електронні докази (оригінали Договору) в форматі pdf файлів на диску DWD-R.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечується можливість укладення електронних договорів, але позивач ставить під сумнів зміст електронного договору, паперова копія якого надана до суду, підписаного з боку ОСОБА_1 із зазначенням одноразового ідентифікатора. Більше того, ОСОБА_1 не заперечується те, що примірник оригіналу Кредитного договору в неї наявний.

Також, ОСОБА_1 на підтвердження укладення кредитного було здійснено платежі:, а саме 12.03.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7 267,50 грн., що підтверджується карткою обліку договору (а.с.24) та квитанцією №1083 від 12.03.2021 (а.с.95).

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що в постанові Верховного Суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).

Тому, підписуючи договір, позичальник погоджується укласти договір саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами.

У аспекті викладеного вище мають бути відхилені посилання скаржника на відсутність погодження умов кредитного договору з боку позичальника при його укладенні, а також на наявність несправедливих умов щодо розміру нарахованих відсотків. При цьому розмір відсотків обумовлено величиною відсоткової ставки, погодженої сторонами, а також строком кредитування, який був неодноразово продовженим у зв`язку з визначенням сторонами договору такої умови продовження кредитування як наявність непогашеної заборгованості в день, коли кредитні кошти позичальник має повернути у повному обсязі.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17.05.2023 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки скаржника звільнено від сплати судового збору згідно положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід віднести на рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17.05.2023 у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним - залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору за перегляд справи апеляційним судом віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 12.07.2023.

Суддя-доповідач

Судді