Справа № 211/7914/21
Провадження № 2/211/342/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши в м. Кривий Ріг, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк-Інвест», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в сумі 8 190,00 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що

01.03.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія « Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК» Арсенал страхування» ) та ТОВ «УЛФ-Фінанс» (далі - страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 74/18- Т/Ц2-360, забезпечений транспорт «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 .

08.11.2018 року в м. Кривий Ріг, по вул. Дніпровське шосе, 20 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який на момент ДТП, як зазначено у постанові Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу по справі №211/5580/18, від 21.11.2018 р., перебував у трудових відносинах з ТС «ПАРК-ІНВЕСТ», та можливо виконував службові обов`язки і допустив зіткнення з забезпечені транспортом «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля«Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована у АТ СГ «ТАС», за полісом АМ/7428655.

Відповідно до постанови Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області справа № 211/5580/18 від 21.11.2018 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоді визнано ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 .

Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 74/18- Т/Ц2-360, на підставі страхового акту № 006.01577718-1. від 24.04.2,019 р. заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджене майно, складає 16 500,00 грн.,що підтверджується платіжним дорученням № 9999633 від 26.04.2019 року.

В зв`язку з викладеним і відповідно до умов Договору добровільного страхування 74/18-Т/Ц2-360, ПрАТ СК «Арсенал Страхування» відшкодувало потерпілому власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , витрати на ремонт автомобіля в розмірі 16 500,00 грн., що піДтверджується платіжними дорученням № 9999633 від 26.04.2019 року.

Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 була застрахована в АТ СГ «ТАС» за полісом № АМ/7428655 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач звернувся до АТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування н порядку регресу на суму 16 500,00 грн., у відповідь на яку АТ СГ «ТАС» застосувала коефіцієнт зносу (замінених складових, згідно п.7.39. (б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів) в розмірі 0,7%, та здійснило виплату у розмірі 8 310,00 гри, фаншиза згідно полісу АТ СГ «ТАС», № АМ/7428655 становить 0 грн., коефіцієнт зносу в розмірі 0,7 %.

Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 8 190,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

30.11.2022 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Погорілецькою А.В. було подано відзив на позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди, в якій просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що на момент дорожньо-транспортної пригоди Відповідач перебував у трудових відносинах ТОВ «Парк Інвест» займав посаду експедитора транспортного відділу, тобто виконував свої трудові функції, Відповідач не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, а отже у задоволенні позову до нього слід відмовити.

Ухвалою суду від 30.11.2022 року за клопотанням представника відповідача витребувано з Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області (Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11/2) інформацію про власника (станом на 08.11.2018) автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_2 , вказавши також правові підстави набуття у власність вказаного автомобіля та відомості про транспортний засіб і дату його виготовлення та витребувано з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС інформацію щодо страхувальника автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_2 за страховим полісом: серія полісу АМ, номер полісу: 007428655, зобов`язавши надати копії документів щодо укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_2 .

07.12.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Згідно відзиву вважають позовні вимоги обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за відсутності представника.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, представником відповідача адвокатом Погорілецькою А.В. було подано заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, відмовити у задоволенні позову, поданий відзив по справі підтримує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

08.11.2018 року в м. Кривий Ріг, по вул. Дніпровське шосе, 20 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який на момент ДТП, як зазначено у постанові Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу по справі №211/5580/18, від 21.11.2018 р., перебував у трудових відносинах з ТС «ПАРК-ІНВЕСТ», допустив зіткнення з забезпечені транспортом «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована у АТ СГ «ТАС», за полісом АМ/7428655.

Відповідно до постанови Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області справа № 211/5580/18 від 21.11.2018 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоді визнано ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 .

Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 74/18- Т/Ц2-360, на підставі страхового акту № 006.01577718-1. від 24.04.2,019 р. заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджене майно, складає 16 500,00 грн.,що підтверджується платіжним дорученням № 9999633 від 26.04.2019 року.

В зв`язку з викладеним і відповідно до умов Договору добровільного страхування 74/18-Т/Ц2-360, ПрАТ СК «Арсенал Страхування» відшкодувало потерпілому власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , витрати на ремонт автомобіля в розмірі 16 500,00 грн., що підтверджується платіжними дорученням № 9999633 від 26.04.2019 року.

Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 була застрахована в АТ СГ «ТАС» за полісом № АМ/7428655 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.11.2018 р., згідно до Наказу №349 від 06.11.2018 р. був прийнятий на посаду експедитора транспортного відділу логістики ТОВ «Парк Інвест», що підтверджується записом №18 трудової книжки НОМЕР_3 (а.с. 60), та не спростовано сторонами.

Статті 1187,1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Положення ч. 1ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі N 6-108цс 13, підтриманою у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі N 373/1773/18-ц (провадження N 61- 17948св 19), від 20 листопада 2019 року у справі N 501/2298/16-ц (провадження N 61- 31268св 18), від 05 вересня 2018 року у справі N 534/872/16-ц (провадження N 61-11969св 18).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У зазначеній нормі встановлюються загальні правила відшкодування юридичною або фізичною особою потерпілій стороні шкоди, завданої їхнім працівником або іншою особою.

Це один з випадків, коли суб`єктом деліктної відповідальності виступає юридична або фізична особа, яка шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала. Тобто особливістю цих зобов`язань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати.

У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Діями фізичної особи (фізичної особи підприємця) визнаються дії працівників (службовців), якщо їх вчинено на виконання трудових (службових) обов`язків.

Покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за вказаною нормою пояснюється тим, що безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він пов`язаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця.

Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня.

Деліктні зобов`язання, передбачені вказаною нормою, включають: потерпілу особу, що зазнала шкоди; відповідача юридичну або фізичну особу, яка безпосередньо шкоди потерпілій стороні не завдавала; фактичного заподіювача шкоди працівника, який пов`язаний з відповідачем виконанням своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за статтею 1172 ЦК України необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і завданою шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов, які обов`язково слід ураховувати. Це обставини, за наявності яких шкода була спричинена, хоча сама шкода в цих зобов`язаннях і не набуває якихось особливостей. До таких обставин частина перша вказаної норми відносить виконання трудових (службових) обов`язків працівником. У разі завдання шкоди працівником діями, що за своїм змістом не випливають з виконання ним трудових (службових) обов`язків, не виникає відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену вказаним працівником. Він повинен сам відшкодувати цю шкоду на загальних підставах деліктної відповідальності (стаття 1166 ЦК України).

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-501цс17 від 22.06.2017.

Оскільки шкоду позивачу було заподіяно під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , який на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПАРК-ІНВЕСТ» та не є власником транспортного засобу «Mercedes-Sprinter, р.н. НОМЕР_2 , згідно вимог ст.1172 ЦПК України підстави для стягнення з ОСОБА_1 коштів на відшкодування завданої шкоди відсутні, такий обов`язок відшкодування завданої шкоди, що заподіяна працівником під час виконання ним трудових обов`язків, покладається на роботодавця, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, в матеріалах цивільної справи при представником відповідача адвокатом Погорілецькою А.В. було додано копія ордеру, акт виконаних робіт з надання правничої допомоги від 25.11.2022 року, квитанцію до прибуткового ордеру № 31/25-22 від 25.11.2022 на суму 3500,00 грн. (а.с. 68-71) та заявлено вимогу про розподіл судових витрат.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

В обґрунтування заперечень представником позивача зазначено, що розмір заявлених представником відповідача до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, необґрунтованим, неспівмірним з критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Разом з тим, суд вважає, що сума 3500,00 грн. не є значною порівняно з обсягом роботи та часом, витраченим адвокатом на надання консультації, складання відзиву на позов, та клопотань про витребування доказів, а отже розмір гонорару цілком виправданий.

Аналізуючи докази витрат на професійну правничу допомогу, надані представником відповідача, їх співмірність із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, а також керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим і підстав для відмови у їх стягненні судом не встановлено.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи викладене та наявність доказів понесених витрат на сплату правничої допомоги, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк-Інвест», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 ( три тисячі п`ятсот ) гривень 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 липня 2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат