КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/4251/20 Головуючий у суді І інстанції Радзівіл А.Г.
Провадження № 22-ц/824/7575/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересована особа - боржник ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною вище заявою, в якій просила поновити строк для пред`явлення до виконання судового наказу, виданого 27 липня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду - 07 липня 2020 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 27 липня 2020 року за її заявою Броварський міськрайонний суд Київської області видав судовий наказ про стягнення з боржника на її користь аліментів на утримання спільних дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), починаючи з 07 липня 2020 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

У судовому наказі, який виданий на двох дітей, зазначено, що строк його пред`явлення до виконання становить - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Старшому сину виповнилось вісімнадцять років ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а молодшій доньці ще лише чотирнадцять років, однак у судовому наказі зазначено, що строк його пред`явлення тільки до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Фактично на даний час вона позбавлена отримувати будь-які аліменти на утримання дочки внаслідок того, що строк дії судового наказу до пред`явлення сплив, а через введення воєнного стану та бойових дій, зокрема і на території Броварського району Київської області, вона була позбавлена можливості вчасно звернутись до виконавчої служби.

При видачі виконавчого документа їй також повідомили в суді, що вона може пред`явити його до виконання до досягнення молодшою дочкою повноліття, втім наразі фактично їй було відмовлено виконавчою службою у прийнятті судового наказу до виконання через те, що в ньому зазначено строк його дії тільки до повноліття старшого сина, що змусило її звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2023 року заяву задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 пропущений строк для пред`явлення до виконання судового наказу, виданого 27 липня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини (1/3) заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду - 07 липня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Письменної Н.В. просить вищевказане судове рішення скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення судового наказу до виконання відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судовий наказ набрав чинності 27 липня 2020 року і у заявника було два роки на пред`явлення його до виконання, проте до виконавчої служби вона не звернулась, хоча введення воєнного стану в Україні не перешкоджало їй звернутися до суду із даною заявою, як і приймати участь в іншій справі про поділ майна подружжя. Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції вірно застосував норми статей 12, 37 та пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені нею підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконанняє поважними.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції заявник заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Представник боржника - адвокат Письменна Н.В. всудовому засіданні суду підтримала апеляційну скаргу та доводи, викладені в ній, просила відмовити в задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 27 липня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області видав судовий наказ у справі № 361/4251/20, яким стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду - 07 липня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Допущено негайне виконання судового наказу про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 210,20 грн.

У судовому наказі судом зазначено, що він набрав законної сили 27 липня 2020 року, строк його пред`явлення до виконання - ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 23).

22 жовтня 2021 року заявник отримала вказаний судовий наказ безпосередньо в суді першої інстанції (а.с. 30).

29 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Броварського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попович А.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа щодо стягнення судового збору стягувачу (а.с. 35).

Задовольняючи заяву стягувача, суд першої інстанції, ураховуючи введення воєнного стану на всій території України, пов`язаного із військовою агресією російської федерації проти України, із наведених заявником обставин та зібраних у справі доказів вбачав об`єктивні ускладнення можливості вчинити процесуальні дії у визначений законом строк, а тому дійшов висновку, що наявні підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження» або Закон № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно із статтею частиною першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Обґрунтовуючи вимоги заяви пропоновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ОСОБА_2 зазначила, що їх старшому з боржником сину виповнилось вісімнадцять років ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а молодшій доньці ще лише чотирнадцять років, однак у судовому наказі зазначено, що строк його пред`явлення тільки до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Фактично на даний час вона позбавлена отримувати будь-які аліменти на утримання дочки внаслідок того, що строк дії судового наказу до пред`явлення сплив, а через введення воєнного стану та бойових дій, зокрема і на території Броварського району Київської області, вона була позбавлена можливості вчасно звернутись до виконавчої служби.

Так, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому законами України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 21 квітня 2022 року № 02212-ІХ та від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено відповідні Укази Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 та від 17 травня 2022 року № 341/2022, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, а потім з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Безумовно, що стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав, в тому числі на судовий захист.

Проте, в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

З матеріалів справи вбачається, що строк пред`явлення судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплив ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто по досягненню останнім повноліття, а до суду із цією заявою заявник звернулася 13 грудня 2022 року, посилаючись на введення на всій території України воєнного стану, пов`язаного із військовою агресією російської федерації.

В частині стягнення із боржника на користь стягувача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк пред`явлення судового наказу до примусового виконання не сплив, оскільки відповідно до положень частини третьої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у вигляді аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені аліменти. Однак, в судовому наказі зазначений строк його пред`явлення до виконання до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто лише до повноліття старшого сина сторін, що є перешкодою для забезпечення прав та інтересів меншої дочки щодо належного матеріального забезпечення з боку батька.

При розгляді даної категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина третя статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (статті 142, 181 СК України), у тому числі й на рівне утримання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

11 липня 2017 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Сімейний кодекс України в повній мірі захищає права дітей щодо одержання аліментів від одного з батьків, зокрема частиною першою, четвертою статті 194 цього Кодексу передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, встановив дійсні обставини спірних правовідносин та правильно застосував норми права, що їх регулюють, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку, що заявник пропустила строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин.

Крім того, 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

З огляду на зазначене, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Саме реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Враховуючи вищенаведене та з огляду на принцип обов`язковості виконання судового рішення, надаючи оцінку обставинам, на які посилалася ОСОБА_2 як на причини пропуску строку для пред`явлення судового наказу про стягнення аліментів на одночасне утримання двох дітей до виконання, та встановивши, що такі причини є поважними, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 379 ЦПК України, як підстави для скасування ухвали суду та відмови у задоволення поданої стягувачем заяви.

За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого боржником судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній