Постанова

Іменем України

05 липня 2022 року

м. Київ

справа № 686/13080/20

провадження № 61-2365св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Хмельницькобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 рокуу складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Гринчука Р. С., Костенка А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (далі - АТ «Хмельницькобленерго») про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 686/17335/18 встановлено факт неотримання ним орендної плати від АТ «Хмельницькобленерго» за період з 01 січня 2008 року до 30 червня 2012 року у розмірі 1 783 702,98 грн, а інфляційні втрати за цей період склали 187 450,77 грн. Отже, станом на 01 липня 2012 року борг АТ «Хмельницькобленерго» перед ним склав 1 971 163,75 грн.

Оскільки АТ «Хмельницькобленерго» прострочило виконання грошового зобов`язання, то воно повинно сплатити йому 2 002 628,13 грн інфляційних втрат і трьох процентів річних за період з 26 травня 2017 року до 25 травня 2020 року (у межах позовної давності). Посилався на статтю 625 ЦК України.

У зв`язку з неможливістю користуватися своїми коштами він зазнав душевних страждань, які вплинули на стан його здоров`я, він відчував постійну тривогу, втратив нормальні життєві зв`язки та докладав додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач оцінював завдану йому моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» на свою користь 2 002 628,13 грн інфляційних втрат і трьох процентів річних та відшкодування 2 000 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 686/17335/18 у позові ОСОБА_1 про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна відмовлено, внаслідок чого у АТ «Хмельницькобленерго» не виникло зобов`язання зі сплати цих коштів, а також інфляційних нарахувань і процентів від простроченої суми. Оскільки права ОСОБА_1 не порушені, то підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 482 869,03 грн, три процента річних від простроченої суми у розмірі 177 565,85 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, а всього - 665 434,88 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропуску позовної давності, зобов`язання не припиняється, тому на нього можуть нараховуватися суми, передбачені статтею 625 ЦК України.

Відтак, ОСОБА_1 має право вимагати від АТ «Хмельницькобленерго» три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. Крім того, на думку суду, йому була завдана моральна шкода, яку суд оцінив за принципами виваженості, законності та справедливості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2021 року до Верховного Суду, АТ «Хмельницькобленерго», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року скасувати та залишити в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Отже, кредитор у натуральному зобов`язанні не має права на нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, так як щодо неї сплинув строк позовної давності.

Посилається на відповідну судову практику Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу та клопотання про закриття касаційного провадження, в яких вказує, що касаційне провадження у справі було відкрито помилково, оскільки заявником пропущено строк касаційного оскарження постанови апеляційного суду без поважних причин, тому просить закрити касаційне провадження у справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року поновлено заявнику строк на касаційне оскарження, відкрито провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції.

18 травня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2023 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

За період з 01 січня 2008 року до 30 червня 2012 року АТ «Хмельницькобленерго» не виплатило ОСОБА_1 1 783 702,98 грн орендної плати, у зв`язку із чим інфляційні втрати останнього за цей період, за розрахунком позивача, склали 187 450,77 грн. Станом на 01 липня 2012 року загальна сума боргу АТ «Хмельницькобленерго» перед позивачем, за його розрахунком, склала 1 971 153,75 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року у справі № 686/17335/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Хмельницькобленерго» про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року скасовано вказане рішення та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 з іншої правової підстави - у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судового рішення визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень АТ «Хмельницькобленерго» вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 548/223/19, від 05 серпня 2022 року у справі № 757/63074/19-ц та від 26 жовтня 2022 року у справі № 409/129/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга АТ «Хмельницькобленерго» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що:

- натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном;

- конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

- кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Відповідний правовий висновок викладено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

Також подібні правові висновки підтримані судовою практикою Верховного Суду і викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 листопада 2020 року у справі № 904/6892/17 та у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 липня 2021 року у справі № 545/747/20 (провадження № 61-18293св20) та інших.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції всупереч частини четвертої статті 263 ЦПК України не врахував наведених правових висновків, дійшовши помилкового висновку про можливість нарахування сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України на грошове зобов`язання, строк позовної давності щодо якого сплинув і судом відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо основного зобов`язання з цієї підстави, тобто на таке, вимоги щодо якого не можна захистити в судовому (примусовому) порядку.

Отже, постанову апеляційного суду слід скасувати.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції Верховний Суд також не може залишити без змін, оскільки місцевий суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших правових підстав, які є помилковими, а саме через необґрунтованість, на думку суду, вимог за основним зобов`язанням. Тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити у частині правового обґрунтування.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 412 ЦПК України).

Оскільки суди попередніх інстанцій правильно встановили фактичні обставини справи, однак неправильно застосували норми матеріального права, при цьому суд першої інстанції ухвалив правильне по суті спору рішення, то постанову апеляційного суду слід скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

При цьому, Верховний Суд не знайшов підстав для закриття касаційного провадження у справі, оскільки вважає, що строк на касаційне оскарження було обґрунтовано поновлено заявнику, касаційне провадження було відкрито у передбаченому ЦПК України порядку, ці обставини перевірялися при відкритті касаційного провадження і ця стадія цивільного процесу вже минула. Тому у задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_1 Верховний Суд відмовляє.

Щодо судових витрат

Згідно із частинами першою, сьомою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки Верховний Суд, незважаючи на часткове задоволення касаційної скарги, за результатом касаційного перегляду ухвалює рішення повністю на користь АТ «Хмельницькобленерго», а позивач звільнений від сплати судового збору, як особа, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункт 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»), то понесені заявником судові витрати за сплату судового збору у розмірі 21 020 грн слід компенсувати йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі відмовити.

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» задовольнити частково.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року скасувати.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року залишити в силі.

Компенсувати Акціонерному товариству «Хмельницькобленерго» () судові витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 21 020 (двадцяти однієї тисячі двадцяти) гривень за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець С. Ф. Хопта