Провадження № 22-ц/812/631/23 Головуючий суду першої інстанції Кривенко О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року м. Миколаїв Справа № 475/1059/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Колосовій О.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кривенко О.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, повний тест якого складено 14 квітня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила в подальшому, до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Доводи позову обґрунтовувала тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 07 липня 1997 року.

За час шлюбу сторони набули майно яке підлягає поділу, а саме:

-автомобіль марки Toyota, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску;

-автомобіль марки DAEWOO модель Lanоs, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний в 2018 році;

-причіп до автомобіля Орлик, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

-причіп до автомобіля Лев, придбаний в 2018 році;

-зброя FRANCYI inertsi 7123, придбана в 2019 році;

-зброя МР-153, К-12, № НОМЕР_4 , придбана в 2012 році;

-телевізор LG, придбаний в 2019 році,;

-комп`ютер, придбаний в 2015 році;

-ноутбук, придбаний в 2017 році;

-пральна машина "LQ", придбана в 2017 році;

-холодильник RAINFORD, придбаний в 2008 році;

-морозильна камера, придбана в 2015 році;

-морозильна камера STINOL, придбана в 2006 році;

-шафа купе, придбана в 2015 році;

-мебельна стінка, придбана в 2016 році;

-стіл комп`ютерний, придбаний в 2015 році;

-набір меблів, придбаних в 2015 році;

-комоди (2 шт,), придбаних в 2017 році;

-медогонка 16-ти рамочна, придбана в 2018 році.;

-медогонка 6-ти рамочна, придбана в 2015 році;

-стіл для меду, придбаний в 2019 році;

-пильцесушка, придбана в 2019 році;

-бочки (33 шт.), придбані в 2018 році;

-вощина (30 пачок), придбана в 2019 році;

-бочковод, придбаний в 2017 році;

-тачка пасічна (епіліфт), придбана в 2017 році;

-вулики без бджіл, 60 шт.;

-ДКУ, 2 шт.;

-бетономішалка;

-4 конвектори, придбані в 2018 році;

-кондиціонер, придбаний в 2018 році;

-200 бджолиних сімей (двухкорпусіїїгх);

-Котел твердопалівний BOSH придбаний в 2016 році;

-Бойлер придбаний в 2018 році;

- ОСОБА_4 придбана в 2018 році;

-мойка у ванній кімнаті придбана в 2018 році.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просила суд поділити майно набуте під час шлюбу з ОСОБА_3 виділивши ОСОБА_1 в особисту приватну власність наступне майно, вартістю 450 000 грн, а саме:

- автомобіль марки Toyota, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний в 2008 році, вартістю 20 000 грн;

-причіп до автомобіля Лев реєстраційний номер НОМЕР_5 , придбаний в 2018, вартістю 15 000 грн;

- причіп до автомобіля Орлик, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 5 000 грн;

-телевізор LG, придбаний в 2019 році, вартістю 10 000 грн;

-ноутбук, придбаний в 2017 році, вартістю 6 000 грн;

-холодильник RAINFORD, придбаний в 2008 році, вартістю 5 000 грн;

-морозильна камера STINOL, придбана в 2006 році, вартістю 3000 грн;

-шафа купе, придбана в 2015 році, вартістю 5 000 грн;

-стіл комп`ютерний, придбаний в 2015 році, вартістю 1 000 грн;

-набір меблів, придбаних в 2015 році, вартістю 5 000 грн;

-комоди (2 шт.), придбаних в 2017 році, вартістю 2 000 грн;

-медогонка 16-ти рамочна, придбана в 2018 році, вартістю 20 000 грн;

-стіл для меду, придбаний в 2019 році, вартістю 3 000 грн;

-пильцесушка, придбана в 2019 році, вартістю 4 000 грн;

-бочки (17 шт.), придбані в 2018 році, вартістю 8 000 грн;

-вощина (15 пачок), придбана в 2019 році, вартістю 16 500 грн;

-тачка пасічна (епіліфт), придбана в 2017 році, вартістю 6 000 грн;

-вулики без бджіл, 30 шт., вартістю 4 500 грн;

-ДКУ, 1шт., вартістю 1 500 грн;

-2 конвектори, придбані в 2018 році, вартістю 2 000 грн;

-кондиціонер, придбаний в 2018 році, вартістю 8 000 грн;

-100 бджолиних сімей (двухкорпусних), вартістю 300 000 грн.

Виділити ОСОБА_3 в особисту приватну власність майно, вартістю 516 972 грн, а саме:

-автомобіль марки DAEWWO модель Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний в 2018 році вартістю 87 830 грн;

-зброя FRANCHI inertia 7123, придбана в 2019 році, вартістю 28 578 грн;

-зброя ІУІР-153, К-12, № НОМЕР_4 , придбана в 2012 році, вартістю 18 564 грн;

-комп`ютер, придбаний в 2015 році, вартістю 2 000 грн;

-пральна машина "LQ", придбана в 2017 році, вартістю 6 000 грн;

-морозильна камера, придбана в 2015 році, вартістю 5 000 грн;

-мебельна стінка, придбана в 2016 році, вартістю 3 000 грн;

-медогонка 6-ти рамочна, придбана в 2015 році, вартістю 15 000 грн;

-бочки (16 шт.), придбані в 2018 році, вартістю 8500 грн;

-вощина (15 пачок), придбана в 2019 році, вартістю 16 500 грн;

-бочковод, придбаний в 2017 році, вартістю 3 000 грн;

-вулики без бджіл, 30 шт., вартістю 4 500 грн;

-ДКУ, 1шт., вартістю 1 500 грн;

-бетономішалка, вартістю 3 000 грн;

-2 конвектори, придбані в 2018 році, вартістю 2 000 грн;

-100 бджолиних сімей (двухкорпусних), вартістю 300 000 грн;

- котел твердопаливний 8 000 грн;

- бойлер 2 000 грн;

- ванна 1 000 грн;

- мойка 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості часток майна подружжя у розмірі 66 972 грн.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2023 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 12 квітня 2023 року про виправлення описки, позов задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно подружжя.

Виділено ОСОБА_1 в особисту приватну власність майно на загальну вартість 450 500 грн а саме:

-автомобіль марки Toyota, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний в 2008 році, вартістю 20 000 грн;

-причіп до автомобіля Лев реєстраційний номер НОМЕР_5 , придбаний в 2018 році, вартістю 15 000 грн;

- причіп до автомобіля Орлик, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 5 000 грн;

-телевізор LG, придбаний в 2019 році, вартістю 10 000 грн;

-ноутбук, придбаний в 2017 році, вартістю 6 000 грн;

-холодильник RAINFORD, придбаний в 2008 році, вартістю 5 000 грн;

-морозильна камера STINOL, придбана в 2006 році, вартістю 3 000 грн;

-шафа купе, придбана в 2015 році, вартістю 5 000 грн;

-стіл комп`ютерний, придбаний в 2015 році, вартістю 1 000 грн;

-набір меблів, придбаних в 2015 році, вартістю 5 000 грн;

-комоди (2 шт.). придбаних в 2017 році, вартістю 2 000 грн;

-медогонка 16-ти рамочна, придбана в 2018 році, вартістю 20 000 грн;

-стіл для меду, придбаний в 2019 році, вартістю 3 000 грн;

-пильцесушка, придбана в 2019 році, вартістю 4 000 грн;

-бочки (17 шт.). придбані в 2018 році, вартістю 8 000 грн;

-вощина (15 пачок), придбана в 2019 році, вартістю16 5000 грн;

-тачка пасічна (епіліфт). придбана в 2017 році, вартістю 6 000 грн;

-вулики без бджіл. 30 шт. вартістю 4 500 грн;

-ДКУ, 1шт., вартістю 1 500 грн;

-2 конвектори, придбані в 2018 році, вартістю 2000 грн;

-кондиціонер, придбаний в 2018 році, вартістю 8 000 грн;

-100 бджолиних сімей (двухкорпусних). вартістю 300 000 грн;

Виділено ОСОБА_3 в особисту приватну власність майно на загальну вартість 450 500 грн, а саме:

-автомобіль марки DAEWWO модель Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний в 2013 році вартістю 50 000 грн;

-зброя FRANCHI inertia 7123, придбана в 2019 році, вартістю 25 000 грн;

-зброя МР-153, К-12, № НОМЕР_4 , придбана в 2012 році, вартістю10 000 грн;

-комп`ютер, придбаний в 2015 році, вартістю 2 000 грн;

-пральна машина "LQ". придбана в 2017 році, вартістю 6 000 грн;

-морозильна камера, придбана в 2015 році, вартістю 5 000 грн;

-мебельна стінка, придбана в 2016 році, вартістю 3 000 грн;

-медогонка 6-ти рамочна, придбана в 2015 році, вартістю 15 000 грн;

-бочки (16 шт.), придбані в 2018 році, вартістю 8 500 грн;

-бочковод, придбаний в 2017 році, вартістю 3 000 грн;

-вулики без бджіл. 30 шт., вартістю 4 500 грн;

-ДКУ, 1шт, вартістю 1 500 грн;

-бетономішалка, вартістю 3 000 грн;

-2 конвектори, придбані в 2018 році, вартістю 2 000 грн;

-100 бджолиних сімей (двухкорпусних), вартістю 300 000 грн;

котел твердопаливний, вартістю 8 000 грн;

бойлер вартістю 2 000 грн; ванна вартістю 1 000 грн; мойка вартістю 1 000 грн.

В частині стягнення грошової компенсації різниці вартості часток з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 481.28 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що суд знайшов доведеними обставини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог щодо поділу майна набутого сторонами за час перебування їх у зареєстрованому шлюбі. Заявлене позивачем рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане за час шлюбу.

Крім того, доказів, які б спростовували дані обставини, стороною відповідача суду надано не було, клопотань про оцінку майна чи проведення експертизи жодна із сторін не заявляла.

Враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, відповідно таке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про поділ між сторонами спільного майна подружжя, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.

Частково не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати в частині поділу між сторонами 200 бджолиних сімей, визначення вартості виділеного відповідачеві ОСОБА_3 майна, а саме: автомобіля марки DAEWWO модель Lanos, виділення ОСОБА_1 причепа до автомобіля, поділу медогонок та рішення суду змінити в частині виділення позивачці ОСОБА_1 15 пачок вощини, визначення загальної вартості майна, виділеного сторонам, по 450 500 грн кожному, визначивши: загальну вартість майна, виділену позивачці ОСОБА_1 , на суму 113 500 грн, загальну вартість майна, виділену відповідачеві ОСОБА_3 , на суму 122 000 грн, стягнувши з ОСОБА_3 на користь позивача грошову компенсацію різниці вартості часток на суму 4 250 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що щодо поділу майна, визначеного рішенням суду, відповідач оспорює поділ між ним та позивачем наступного майна:

виділення ОСОБА_1 у власність:

причепу до автомобіля Лев реєстраційний номер НОМЕР_5 , придбаного у 2018 році, вартістю 15 000 грн;

медогонки 16-ти рамочної, придбаної у 2018 році, вартістю 20 000 грн;

пильцесушки, придбаної у 2019 році, вартістю 4 000 грн;

15 пачок вощини, придбаної у 2019 році, вартістю 16 500 грн;

100 бджолиних сімей (двокорпусних), вартістю 300 000 грн;

17 бочок вартістю 8 000 грн (в частині визначення їх вартості);

виділення ОСОБА_3 , у власність:

медогонки 6-ти рамочної, придбаної в 2015 році, вартістю 15 000 грн;

100 бджолиних сімей (двокорпусних), вартістю 300 000 грн;

Крім цього, відповідач не погоджуюсь з визначенням у рішенні суду вартості виділеного йому майна, а саме вартості:

автомобіля DAEWWO Lanos 50 000 грн, замість 25 000 грн; зброї FRANCHI inertia 78232 L 25 000 грн, замість 15 000 грн; медогонки 16-ти рамочної 20 000 грн, замість 15 000 грн; 16 бочок вартістю 8 500 грн замість 8 000 грн.

Суд, виділивши позивачу два придбаних у шлюбі причепи, не врахував інтереси відповідача та порушив принцип рівності часток подружжя у спільному майні. Виділення двох причепів позивачу у рішенні суду не обґрунтоване.

При добровільному розподілі між сторонами майна в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 забрала собі в користування причіп до автомобіля марки Орлик, реєстраційний номер НОМЕР_6 , у користуванні відповідача лишився причіп до автомобіля марки Лев, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 є власником пасіки, єдиним джерелом його доходу є бджільництво. Причіп до автомобіля марки Лев він використовує для перевезення бджіл для кочівлі на медозбір. Необхідність таких перевезень виникає декілька разів за сезон не тільки для медозбору, а і для збереження бджіл від отруєнь хімікатами, що застосовують аграрії при обробці полів. Несвоєчасне перевезення бджіл може призвести до їх загибелі.

Тож виділення відповідачу причепу є для нього дуже важливим.

Тому в частині розподілу причепів, на думку відповідача, справедливим є виділення позивачу причепа до автомобіля марки Орлик, а відповідачу - причепа до автомобіля марки Лев, відповідно до того, що саме так ними вони наразі користуються.

Також при добровільному розподілі позивач забрала собі медогонку 6-ти рамочну, якою одноосібно користується вже більше 2 років, у користуванні відповідача лишилася медогонка 16-ти рамочна. Зазначене підтверджене письмовими розписками ОСОБА_1 , які були досліджені в судовому засіданні.

Суд на ці обставини не звернув увагу та виділив ОСОБА_3 медогонку 6-ти рамочну, якою користується позивач, а 16-ти рамочну медогонку, якою користується відповідач, виділив позивачу.

ОСОБА_3 вважає, що таке рішення щодо розподілу медогонок не відповідає інтересам сторін та порушує його право в частині справедливого поділу.

Позивач 6-ти рамочною медогонкою користується більше 2 років, наразі технічний стан цього обладнання придатність/непридатність до використання) невідомий. При такому поділі відповідач має віддати з незрозумілих для нього причин технічно справну медогонку, а забрати у позивача медогонку, технічний стан якої наразі невідомий.

З урахуванням того, що між сторонами не збереглися дружні стосунки, ОСОБА_3 не має впевненості в тому, що позивач з метою дошкулити йому умисно не приведе медогонку, якою вона користується, а за рішенням суду виділену відповідачу, у непридатний для використання за призначенням стан.

Тому в частині поділу медогонок відповідач вважає, що справедливим є виділення позивачу 6-ти рамочної медогонки, а відповідачу - 16-ти рамочної, відповідно до того, що саме так сторони зараз ними користуються.

Також ОСОБА_3 вважає несправедливим оскаржуване рішення суду в частині виділення позивачу пильцесушки, придбаної у 2019 році, вартістю 4 000 грн.

У цій частині з рішенням суду не погоджується, у зв`язку з тим, що за час перебування у шлюбі бджільництвом займався лише відповідач, тобто всі роботи по догляду за бджолами, переробкою продуктів бджільництва виконувалися ним. Дружина участі в утриманні пасіки не приймала.

Відповідно до частини 3 статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності.

Відповідач закінчив Одеський сільськогосподарський інститут, має вищу освіту за спеціальністю лікар ветеринарної медицини, тож бджільництво є одним із видів професійної діяльності, яким він може займатися.

Пильцесушка - це спеціальне обладнання, що використовується у бджільництві. Оскільки відповідач продовжує займатися бджільництвом, ця діяльність для нього є єдиним джерелом доходу, вважає, що виділення пильцесушки йому не порушує права позивача і відповідає його інтересам. Тому просить зазначене майно виділити йому.

Щодо виділених позивачці 15 пачок вощини, придбаної у 2019 році, вартістю 16 500 грн.

У відзиві на позов, як і під час судового розгляду, відповідач неодноразово зазначав, що на момент звернення позивача з позовом вощини в такій кількості не було. Цей матеріал є витратним, використовується у бджільництві і придбана у 2019 році вощина була використана протягом 2019-2020 років. На момент подачі позову в наявності лишалося лише 6 пачок, а не 15.

Жодних належних та допустимих доказів наявності на час розгляду справи вощини в кількості 15 пачок позивач не надала, а тому не довела позовні вимоги в цій частині.

Незважаючи на недоведення ОСОБА_1 наявності на момент прийняття рішення у справі вказаного майна, суд безпідставно визнав цю обставину доведеною, при цьому ще й виділив усю неіснуючу в наявності вощину в кількості 15 пачок позивачу.

Тому відповідач просить виділити йому і позивачу по 3 пачки вощини кожному за ціною 1 000 грн за пачку, оскільки наявність 6 пачок на момент подачі позову відповідачем не оспорювалася

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що під час шлюбу було придбано 33 бочки.

Між сторонами була досягнута згода у вартості цього майна, а саме, що вартість 33 бочок складає 16 500 грн, тобто 500 грн за бочку.

Суд виділив відповідачу 16 бочок вартістю 8 500 грн, а позивачу 17 бочок вартістю 8 000 грн, тоді як вартість виділених відповідачу має становити 8 000 грн (16 х 500 = 8 000 грн), а позивачу 8 500 (17 х 500 = 8 500 грн).

У цій частині відповідач просить суд виправити арифметичну помилку у вартості виділених йому бочок, указавши їх вартість 8 000 грн.

ОСОБА_1 при подачі позову до суду визначила на свій розсуд вартість майна, придбаного за час перебування у шлюбі. Жодного доказу на підтвердження обґрунтування запропонованої нею вартості позивач суду не надала. Клопотання про призначення у справі експертизи для визначення реальної ринкової вартості майна під час судового розгляду не заявляла.

Подаючи відзив на позовну заяву, відповідачем була запропонована своя вартість майна, що підлягало поділу.

Після подачі відзиву позивач уточнила позовні вимоги в частині визначення вартості майна. У більшій частині між сторонами досягнута згода в оцінці.

Не досягнуто згоди у визначенні вартості:

-автомобіля DAEWWO Lanos - первісна вартість нею визначена як 50 000 грн, після уточнення позовних вимог - 87 830 грн, відповідачем визначена вартість авто 25 000 грн;

-зброї FRANCHI inertia 78232 L - первісна вартість, визначена позивачем як 25 000 грн, в уточненій позовній заяві збільшена до 28 578 грн, відповідачем визначена вартість 15 000 грн;

-медогонки 16-ти рамочної - первісна вартість зазначена 36 000 грн, в уточненому позові - 20 000 грн, відповідачем визначена як 15 000 грн.

Позивач не довела належними і допустимими доказами зазначену нею вартість автомобіля DAEWWO Lanos, зброї НОМЕР_7 та медогонки 16-ти рамочної

В уточненій позовній заяві представник позивача Вишневський А.А. зазначив, що «на підтвердження дійсної вартості майна, я долучаю витяги з сайтів, де зазначається ринкова вартість переліченого майна, на час уточненого позову.

Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц.»

Представник позивача ОСОБА_2 вважав допустимою до використання у даній справі зазначену правову позицію.

Зазначене майно, у вартості якого між сторонами не досягнуто згоди, є в наявності до теперішнього часу, а тому наведена адвокатом Вишневським А.А. правова позиція недоречна у даній справі.

Сторона позивача не заявляла клопотання в ході судового розгляду про призначення експертизи для визначення дійсної вартості спірного майна на момент розгляду справи, лише голослівно у позові вказала про ненадання відповідачем майна для оцінки.

Суд першої інстанції не звернув увагу на недоведеність позивачем вказаної нею вартості автомобіля DAEWWO Lanos, зброї НОМЕР_7 , медогонки 16-ти рамочної.

При цьому суд у рішенні не навів мотиви, з яких він виходив, беручи до уваги вартість, зазначену позивачкою, та з яких мотивів відхилив зазначену відповідачем вартість цих предметів, зважаючи на ненадання позивачем доказів дійсної вартості цих предметів.

З урахуванням недоведеності позивачем належними та допустимими доказами дійсної вартості автомобіля марки DAEWWO модель Lanos, зброї НОМЕР_7 , медогонки 16-ти рамочної, відповідач просить суд апеляційної інстанції визначити вартість цього майна, виходячи із запропонованої ним у ході розгляду справи в суді першої інстанції, а саме: автомобіля марки DAEWWO модель Lanos - 25 000 грн; зброї НОМЕР_7 - 15 000 грн; медогонки 16-ти рамочної - 15 000 грн.

Відповідач, ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_5 є власниками 3 пасік, що підтверджується копіями ветеринарно-санітарних паспортів, які долучені до матеріалів справи.

Кожна пасіка при її реєстрації налічувала по 100 бджолосімей.

Тобто, реєструючи паспорти пасік відповідно до законодавчих норм, кожен член їх родини набув у приватну власність пасіку по 100 бджолосімей кожна.

Зазначене вказує на те, що право приватної власності відповідача, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на пасіки зареєстроване у встановленому законом порядку.

На час розгляду справи паспорти є дійсними, їх власники індивідуально визначені, право приватної власності на пасіки не припинене, а тому це майно не підлягало поділу як спільна сумісна власність.

Крім цього, у ході судового розгляду було встановлено та підтверджено письмовими розписками позивача, що остання забрала 143 вулики з бджолосім`ями.

З урахуванням зазначеного відповідач вважає, що при поділі 200 бджолосімей суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

Зазначене є підставою для скасування рішення в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги про поділ бджолосімей.

З урахуванням вищезазначеного та майна, поділ і вартість якого відповідач не оспорює, він вважає, що ОСОБА_1 у разі задоволення апеляційної скарги підлягає виділенню у власність майна на загальну суму 113 500 грн, а ОСОБА_3 - на суму 122 000 грн з можливістю стягнення на користь позивача різниці часток на суму 4 250 грн (113 500 + 122 000 = 235 500 (загальна вартість спільного майна); 235 500 : 2 = 117 750 (частка кожного); 122 000 - 117 750 = 4 250 грн (сума компенсації)).

Відповідач ОСОБА_1 надала до Миколаївського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві зазначала, що рішення суду першої інстанції є повністю законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставна.

Скаржник вважає, що пасіка в розмірі 200 бджолосімей не може бути розподілена, так як їх власники є індивідуально визначеними, що підтверджено паспортами пасік.

На її думку усе придбане під час шлюбу майно є спільним майном подружжя, незважаючи на те хто з подружжя зазначений власником. Тобто паспорт пасіки на 100 бджолосімей де власником зазначено один з подружжя дружина, та паспорт пасіки на 100 бджолосімей, де власником зазначено чоловіка, не спростовує презумпцію спільної сумісної власності подружжя на 200 бджолосімей.

Наявність документів на майно виписаних на одного з подружжя, не робить це майно індивідуально визначеним, як то вважає скаржник, і не спростовує той факт, що майно є спільним майном подружжя і відповідно підлягає поділу за законом.

В ході справи позиція скаржника щодо пасіки неодноразово змінювалась в деталях, але одне залишається незмінним, це бажання ОСОБА_3 уникнути поділу спільної пасіки, оскільки правова невирішеність щодо поділу майна дає можливість і в подальшому самостійно користуватись більшою частиною спільної пасіки самостійно.

При цьому слід зважати що відповідач, в суді першої інстанції не надав доказів того, що 200 бджолосімей, є його особистим майном і на нього не поширюється презумпція права спільного сумісного майна.

Суд діяв згідно вимог закону, встановивши спочатку обсяг спільного майна подружжя, яке складалось з пасіки у 200 бджолосімей придбаних під час шлюбу і після того поділив зазначене майно порівну.

Справедливість поділу полягає у рівності часток відповідно до їх вартості. В цій частині рішення суду є абсолютно законним і справедливим.

Суб`єктивна важливість речей для одного співвласника, не може слугувати обґрунтуванням для зазначення несправедливості поділу майна.

Відповідач зазначає, що причіп він використовує для бджільництва, але не наводить жодних доказів такого використання.

Позивач також займається бджільництвом, і використання причепу для бджіл для неї є напрочуд важливим, і цей причіп їй також дуже потрібний для заробітку і виживання.

Відповідач не зазначив, що причіп марки Орлик, який нібито перебуває у користуванні позивача, може бути використаний нею у бджільництві, що є єдиним джерелом і засобом її існування.

Претензії та заперечення щодо несправедливості поділу медагонки, пильцесушки, вощини, бочок, носять виключно суб`єктивний характер, не ґрунтуються на вимогах закону, обставини на які посилається відповідач в своїх запереченнях нічим не обґрунтовані, не підтверджені, і є виключно відношенням незгоди апелянта з рішенням суду.

Щодо вартості того майна по якому у сторін був спір щодо вартості, то скаржник зазначає, що вартість виділеного йому майна значно нижче ніж те, що зазначено в рішенні суду.

Виконуючи свій процесуальний обов`язок, щодо надання доказів на обґрунтування вартості автомобіля, зброї та медогонки позивачем була надана ринкова вартість зазначеного майна. При цьому була надана ринкова вартість на аналогічні товари, що було пов`язано з тим, що зазначене майно було у відповідача, а через конфлікт у сторін доступ до майна відповідач не надавав.

В той же час відповідач взагалі не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо вартості зазначеного майна.

ОСОБА_3 свою вочевидь занижену вартість майна нічим не обґрунтовує і не підтверджує.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_8 , 07 липня 1998 року сторони уклали між собою шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області складено відповідний актовий запис № 31.

На даний час шлюб сторін розірвано відповідно до рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2021 року.

Під час шлюбу сторонами було набуте майно, а саме: автомобіль марки Toyota, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний в 2008 році; причіп до автомобіля Лев реєстраційний номер НОМЕР_5 , придбаний в 2018 році; причіп до автомобіля Орлик, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; телевізор LG придбаний в 2019 році; ноутбук, придбаний в 2017 році; холодильник RAINFORD, придбаний в 2008 році; морозильна камера STINOL, придбана в 2006 році; шафа купе, придбана в 2015 році; стіл комп`ютерний, придбаний в 2015 році; набір меблів, придбаних в 2015 році; комоди (2 шт.), придбані в 2017 році; медогонка 16-ти рамочна, придбана в 2018 році; стіл для меду, придбаний в 2019 році; пильцесушка, придбана в 2019 році; бочки (17 шт.), придбані в 2018 році; вощина (30 пачок), придбана в 2019 році; тачка пасічна (епіліфт), придбана в 2017 році, вартістю 6 000 грн; вулики без бджіл. 60 шт; ДКУ, 2шт.; 4 конвектори, придбані в 2018 році; кондиціонер, придбаний в 2018 році; 200 бджолиних сімей; автомобіль марки DAEWWO Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , придбаний в 2013 році; зброя FRANCHI inertia 7123, придбана в 2019 році; зброя МР-153, К-12, № НОМЕР_4 , придбана в 2012 році; комп`ютер, придбаний в 2015 році; пральна машина "LQ". придбана в 2017 році; морозильна камера, придбана в 2015 році; мебельна стінка, придбана в 2016 році; медогонка 6-ти рамочна, придбана в 2015 році; бочки (16 шт.), придбані в 2018 році; бочковод, придбаний в 2017 році; бетономішалка; котел твердопаливний; бойлер; ванна; мойка.

Згідно відповіді наданої начальником ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 27 жовтня 2022 року встановлено, що згідно бази АРМОР що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником зброї, № НОМЕР_9 від 01 березня 2021 року строком до 01 березня 2024 року, зброї: рушниця гладкоствольна FRANCHI inertia серія BL номер НОМЕР_10 .

З приводу іншої зброї, а саме зброя МР-153, К-12, № НОМЕР_4 , придбана в 2012 році представники відповідача не заперечували про її наявність.

Відповідно до відповіді територіального сервісного центру № 4844 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС) від 29 жовтня 2022 року встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, станом на 29 жовтня 2022 року, власником автомобіля TOYOTA, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_11 зареєстрованого 10 березня 2009 року; причепа Лев, реєстраційний номер НОМЕР_12 зареєстрованого 21 лютого 2018 року; причепа Орлик, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_13 зареєстрованого 04 січня 2005 року; автомобіля марки DAEWOO модель Lanоs, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_14 зареєстрованого 18 листопада 2016 року, є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки виданої заступником начальника Первомайського міжрайонного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області Рудковською Т. про те, що ОСОБА_1 отримала ветеринарно-санітарний паспорт на пасіку № 75 від 10 вересня 2015 року, виданий Доманівською районною державною лікарнею ветеринарної медицини. Кількість бджолосімей складає 100 (сто) бджолосімей. В 2020 році проведено епізоотичне обстеження пасіки 23 вересня 2020 року, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та проведено лабораторне дослідження підмору 24 вересня 2020 року, що також підтверджується актом епізоотичного обстеження пасіки від 23 вересня 2020 року.

Крім того, в матеріалах справи містяться ветеринарно санітарні паспорта № НОМЕР_15 на ім`я позивача в кількості 100 бджолосімей, та № 74 на ім`я відповідача в кількості 100 бджолосімей.

За змістом частин 1 та 7 статті 41 Конституції України, частин 1 та 5 статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина 1 статті 60 СК України). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України).

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 71 СК України).

Згідно з пунктами 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Одна із сторін спору може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, виходячи із аналізу зазначених норм, суду, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Вищевказане положення закону також кореспондується зі статтею 60 СК України.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Метою позивача є поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом реального поділу з дотриманням рівності часток відповідно до вартості майна, що складає ці частки.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами, що обсяг майна, що визначений позивачем, є спільним майном подружжя, яке придбано під час спільного життя сторін та було наявним на час припинення спільного ведення господарства, а тому висновок суду про те, що зазначений позивачем обсяг рухомого майна належить до спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу, виходячи з рівності часток сторін, є правильним.

Щодо вартості майна, з якою не погоджувався відповідач в доводах апеляційної скарги автомобіля марки DAEWOO модель Lanоs, зброї, медогонки 16-ти рамочної, то як встановлено судом першої інстанції, це майно фактично перебуває у користуванні відповідача, і оцінку цього майна відповідач міг би здійснити самостійно або заявити клопотання перед судом першої інстанції про проведення експертизи для такої оцінки, про що відповідачу було роз`яснено під час розгляду справи в суді першої інстанції. Між тим відповідач не реалізував свої процесуальні права щодо надання доказів на підтвердження своїх заперечень щодо оцінки зазначеного майна. За такого суд першої інстанції правильно, виходив з вартості цього майна відповідно до ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що пильцесушка повинна бути виділена відповідачу з огляду на приписи частини 3 статті 71 СК України, оскільки саме він займається бджільництвом, не заслуговують на увагу, оскільки за встановленими обставинами справи позивач також займається бджільництвом, що є її єдиним доходом.

Щодо незгоди з наявністю вощини у кількості 15 пачок, які поділив суд, то відповідач також не надав суду першої інстанції доказів, на підтвердження таких заперечень.

Аргументи апеляційної скарги про неправильний поділ судом бджолосімей є неприйнятними, оскільки в даному випадку суд першої інстанції виходив із письмових доказів, які підтверджували наявність у сторін по 100 бджолосімей. Доказів, які спростовували ці обставини матеріали справи не містять. При цьому посилання відповідача, що частина бджолосімей була передана дочці сторін також не підтверджені відповідними доказами.

Судом першої інстанції правильно не взяті до уваги доводи відповідача про те, що частина спірного майна була поділена сторонами добровільно відповідно до розписок, написаних позивачем та доданих до матеріалів справи. Між тим ОСОБА_1 заперечує добровільний поділ майна, стверджуючи, що таке майно за домовленістю було тільки у користуванні сторін. Зі змісту наданих суду першої інстанції розписок не можливо встановити, що перелічене майно передається внаслідок добровільного поділу майна між сторонами.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд правильно поділив між сторонами нерухоме майно, виходячи з рівності часток відповідно до вартості майна, що складають ці частки. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що як позивач, так і відповідач професійно займаються бджільництвом та використовують майно, що підлягає поділу, в своїй діяльності, а також врахував ті обставини, що жодна із сторін не погоджувалася на виплату грошової компенсації у разу відступлення від рівності часток.

Водночас, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо неправильного поділу причепа до автомобіля марки Орлик, реєстраційний номер НОМЕР_13 , 33 штуки бочок, медогонки шістнадцяти рамочної та медогонки шести рамочної та, в межах вартості, виділеного сторонам майна, вважає за доцільне перерозподілити зазначене майно між сторонами з огляду на таке.

Суд першої інстанції виділив у власність ОСОБА_1 два причепа, які сторони використовували у своїй діяльності, пов`язаної з бджільництвом, та які можливо поділити між сторонами, а тому колегія суддів вважає можливим виділити у власність ОСОБА_3 причіп до автомобіля марки Орлик, реєстраційний номер НОМЕР_13 .

Щодо поділу медогонок, то суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що медогонка це апарат, який використовується для того, щоб добувати мед з сот, являє собою технічний пристрій при роботі з яким треба мати певні навики та який внаслідок використання може втрачати свої технічні властивості. За встановленими обставинами справи шістнадцяти рамочною медогонкою користується відповідач, а шести рамочною медогонкою користується позивач, а тому з урахуванням властивостей цього пристрою, доцільно виділити у власність сторін ті медогонки, якими вони користуються на час поділу майна.

Щодо поділу бочок, то в межах їх вартості підлягає поділу між сторонами їх кількість.

Таким чином зазначене майно слід поділи між сторонами, виділивши у власність ОСОБА_1 : медогонку шести рамочну, придбану в 2015 році, вартістю 15 000 грн; бочки у кількості 16 штук, придбані в 2018 році, загальною вартістю 8 000 грн., а ОСОБА_3 : причіп до автомобіля марки Орлик, реєстраційний номер НОМЕР_13 , медогонку шістнадцяти рамочну, придбану в 2018 році, вартістю 20 000 грн; бочки у кількості 17 штук, придбані в 2018 році, загальною вартістю 8 500 грн.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині незгоди відповідача з поділом певного рухомого майна, тому апеляційний суд переглядає оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених заявником в апеляційній скарзі.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується, тому апеляційний суд не вдається до оцінки і аналізу його законності і обґрунтованості у неоскарженій частині.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді заяви були порушені норми процесуального права щодо надання належної правової оцінки доказам у справі та доводам сторін, а тому на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України ухвала суду підлягає зміні.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги зміна майна, що підлягало поділу, відбулась в межах вартості майна, визначеного судом першої інстанції, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2023 року в частині поділу причепа до автомобіля марки Орлик, реєстраційний номер НОМЕР_13 , 33 штуки бочок, медогонки шістнадцяти рамочної та медогонки шести рамочної змінити.

Поділити зазначене майно, виділивши у власність ОСОБА_1 : медогонку шести рамочну, придбану в 2015 році, вартістю 15 000 грн; бочки у кількості 16 штук, придбані в 2018 році, загальною вартістю 8 000 грн. Виділити у власність ОСОБА_3 : причіп до автомобіля марки Орлик, реєстраційний номер НОМЕР_13 , медогонку шістнадцяти рамочну, придбану в 2018 році, вартістю 20 000 грн; бочки у кількості 17 штук, придбані в 2018 році, загальною вартістю 8 500 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції в іншій оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.