Справа № 946/7113/19
Провадження № 2/946/1529/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання - Кріпакової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, та просив стягнути з відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 150000 грн та моральну шкоду в сумі 150000 грн.

Згідно уточнень від 16.09.2020 позивач розмір позовних вимог зменшив та просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 24486 грн та моральну шкоду в сумі 150000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2018 по справі № 500/3562/18 ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» звільнений від відбування покарання. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 по справі № 500/3562/18 вирок Ізмаїльського міськрайонного суду від 27.07.2017 залишено без змін. За наслідками досудового розслідування по ЄРДР № 0000950 від 28.03.2016 та судових проваджень по справі № 500/3562/18 було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , водій а/м BMW н/з вн1299ет, є особою, винною у скоєнні ДТП, що відбулося 28.03.2016 в м. Ізмаїл Одеської області, в районі будинку № 35 по пр-ту Миру. Внаслідок ДТП потерпілому ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: перелому лівої гілки нижньої щелепи, перелому кісток носу та травматичного видалення п`яти зубів на верхній щелепі справа, струс головного мозку, травма лівого тазу культового суглобу у вигляді закритого перелому стінки вертлюжної впадини з вивихом головки лівої стегнової кістки, різку мітральну недостатність за рахунок відриву хорд від задньої втулки мітрального клапану, дилатації лівих камер серця, невелику недостатність тристулкового клапана, помірну легеневу гіпертензію, порушення серцевого ритму. Отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження позивача були такими, що потягли тривалий термін лікування та несення ним значних грошових витрат на лікування, перебування в лікувальних закладах та транспортних витрат, при цьому майже ніякої допомоги з боку відповідача не надходило. Через кілька днів після аварії до позивача звернувся батько ОСОБА_2 та передав 10000 грн. Після цього ні відповідач, ні члени його родини до позивача не звертались та на зв`язок не виходили, потерпілий лікувався та ніс витрати, пов`язані з лікуванням та подальшою реабілітацією, за власні кошти та кошти родини. Зазначена сума загалом становить лише за наявними підтвердженими доказами 24486 грн. У зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_1 внаслідок ДТП, потерпілий зазнав тривалого фізичного болю, а також сильних душевних переживань та страждань. Моральна шкода розрахована, виходячи з обставин дорожньо-транспортної пригоди (безвідповідальне керування з боку відповідача транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та розгін автомобіля в місці ДТП перед зіткненням), тривалих фізичних і душевних страждань позивача, починаючи з моменту дорожньо-транспортної пригоди, далі - протягом перебування на лікуванні та отримання допомоги для полегшення фізичних і душевних страждань, а також поведінки відповідача, який жодним чином не впевнився в стані здоров`я позивача та не надавав матеріальної допомоги у несенні витрат на лікування та інших витрат у процесі одужання та реабілітації позивача, яку він оцінює у сумі 150000 грн.

Процесуальні дії суду

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М. від 04.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с.27).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. від 16.03.2020 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 46).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2020 викликано в судове засідання для допиту свідка ОСОБА_3 та закрито підготовче засідання (т. 1 а.с.127).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.06.2021 ухвалено викликати ОСОБА_2 у судове засідання для дачі особистих пояснень (т. 1 а.с. 192).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 у прийнятті уточнень від 02.09.2021 до позовної заяви шляхом збільшення розміру позовних вимог відмовлено та повернуто позивачу (т. 2 а.с. 50).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 витребувано докази по справі (т. 2 а.с. 51).

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та додатково пояснили, що відповідач встановлені досудовим розслідуванням та судовими провадженнями двох інстанцій обставини не заперечував та з вказаними обставинами погоджувався, з невідомих причин представник відповідача зазначає, що тілесні ушкодження не могли бути отримані позивачем внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , при цьому не вказує процесуальних джерел на підтвердження. Станом на 30.05.2023 лікування триває, ніякої допомоги з боку відповідача з 28.03.2016 до 30.05.2023 не надходило. Через кілька днів після аварії батько відповідача передав позивачу 10000 грн, після цього жодної допомоги від відповідача позивач не отримав. Застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Матеріальна шкода розрахована, виходячи з вартості проведеного лікування, яка не є остаточною, оскільки лікування триває та здійснюється виключно за кошти позивача та його родини. Моральна шкода полягає у тому, що внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, лікування яких триває по теперішній час, через отримані ушкодження щелепи позивач тривалий час не міг приймати їжу, проведено ряд вартісних операцій, крім того, отримані внаслідок ДТП травми потягли за собою необхідність оперативного втручання на серці, на теперішній час стан здоров`я позивача не дозволяє йому працевлаштуватися, оформлюється інвалідність.

В судовому засіданні та згідно із відзивом на позов від 12.01.2022 (т. 2 а.с. 33) представник відповідача уточнені позовні вимоги від 16.09.2020 з ціною позову на загальну суму 174486 грн визнала в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1442,95 грн за період лікування у КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» з 28.03.2016 до 04.04.2016 згідно наданих позивачем квитанцій. Інші докази вважає неналежними та недопустимими, які не стосуються предмету доказування. У більшій частині квитанцій не зазначено дати, назви ліків, не надано доказів відповідного призначення ліків, за який період лікування застосовані придбані ліки. Позивачем не надано докази щодо переліку тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_1 у зв`язку зі скоєнням ДТП та правопорушення, відсутні відповідні висновки експерта. Додатково пояснила, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 у прийнятті уточнень від 02.09.2021 до позовної заяви шляхом збільшення розміру позовних вимог відмовлено та повернуто позивачу. Ухвала від 11.10.2022 не оскаржена та є чинною. Згідно історії хвороби № 1417, за період лікування 28.03.2016 - 04.04.2016 квитанції на 1442,95 грн відповідають наданим квитанціям з «ЧП «Оптима» від 29.03.2016 на суму 166,90 грн та 441,10 грн, від 31.03.2016 на суму 605,65 грн, від 03.04.2016 на суму 412 грн. Згідно історії хвороби № 2776/1896М про лікування у Державній установі «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» за період з 10.08.2016 до 05.09.2016 встановлений діагноз: «Виражена мітральна недостатність за рахунок відриву хорд від задньої стулки мітрального клапану, дилатація лівих камер серця, помірна легенева гіпертензія» не відповідає отриманим тілесним ушкодженням, завданим у результаті ДТП, які позначені в історії хвороби № 1447 від 28.03.2016, та матеріалам кримінального провадження/обвинувальному акту з переліком тілесних ушкоджень. Вважає, що лікування за історією хвороби за № 2776/1 896М та № 4335 не є результатом наслідків ДТП. Окрім цього, згідно копії амбулаторної картки ОСОБА_1 на 23 аркушах, наданих суду від КНП ІМР «Ізмаїльський міський центр ПМСД», ОСОБА_1 страждає серцево-судинними захворюваннями з дитинства та отримував лікування з п?яти років, як зазначено в історії хвороби. За цей період лікування не надано жодних квитанцій про витрати, пов`язані з перебуванням в лікувальних закладах та транспортні витрати. Надані позивачем чеки видані у короткий проміжок часу та йдуть підряд. Також за даними чеками немає лікарських призначень та ліки не відповідають ушкодженням та хворобам позивача, за лікарськими висновками. При огляді оригіналів квитанцій з`ясувалося, що частина квитанцій нечитабельна, частина квитанцій не відповідає часу лікування та призначенням лікарів. З урахуванням того, що відповідач передав позивачеві 10000 грн, дану суму необхідно врахувати у рахунок погашення моральної шкоди. Однак сума моральної шкоди не є співмірною з отриманими тілесними ушкодженнями, періодом лікування та завданими фізичними стражданнями потерпілого, тому відповідач згоден сплатити позивачу моральну шкоду додатково в сумі 10000 грн. Крім того, зазначила, що на момент ДТП позивач керував мопедом без мотошолому, що призвело до більш тяжких наслідків.

Свідок ОСОБА_3 - мати позивача в судовому засіданні пояснила, що у сина від народження пролапс мітрального клапана, під час ДТП отримав політравму, з якою потрапив до КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня», де було проведене відповідне лікування. Через аварію стан здоров`я сина погіршився, було проведено вартісну операцію на серці, у зв`язку з пошкодженням щелепи довгий час син не міг нормально приймати їжу, проведено відповідне лікування. Чеки та квитанції не збереглися, оскільки першочерговим завданням було зберегти життя та здоров`я дитини, щодо збирання доказів питання не виникало. Син потребує лікування та реабілітації по теперішній час, яке проводиться в повному обсязі за рахунок їх сім`ї, жодної допомоги від відповідача за цей час не надано, окрім 10000 грн, які відповідач передав через свого батька у лікарні. На теперішній час син не може працювати за станом здоров`я, оформлюється інвалідність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2018 по справі № 500/3562/18 ОСОБА_2 визнано винним за ст. 286 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 8500 грн, на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від покарання (а.с. т. 1 а.с. 6-7).

Згідно з вироком, 28.03.2016 близько 01 години у м. Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, допустив порушення п. 2.9-а ПДР України, по просп. Миру керував автомобілем «BMW» н/з НОМЕР_1 , не впорався з керуванням автомобілем, в результаті напроти будинку № 35 виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із мопедом «Yamaha» під керуванням неповнолітнього ОСОБА_1 , в результаті ДТП ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно з висновком експерта від 05.01.2017 № 468-А у матеріалах кримінального провадження № 0000950, з технічної точки зору одностороннім виконанням своїх належних дій відповідно до вимог п.п. 12.1 та 10.1 Правил дорожнього руху України водій автомобіля марки «BMW» н/з НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти ДТП.

У кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_2 , повністю визнав себе винним в обсязі пред`явлених йому обвинувачень та заявив про те, що він згоден на застосування відносно нього Закону України «Про амністію в 2016 році». В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Згідно листа КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» № 07/01-06-601 від 14.04.2016, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 28.03.2016 по 04.04.2016 з діагнозом «Політравма. Закритий перелом заднього краю лівої вертлужної западини. Закритий перелом нижньої щелепи. Вивих лівого стегна. ЗЧМТ. Забій головного мозку. Забиті рани нижньої щелепи. Забиті рани лівої гомілки» (т. 1 а.с. 9).

Згідно з виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 1417 ОСОБА_1 доставлений у КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» 28.03.2016 з місця ДТП з діагнозом: політравма. Закритий перелом заднього краю лівої вертлужної западини. Закритих задній вивих лівого стегна. Перелом нижньої щелепи зі зміщенням відломків. Перелом кісток носу. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забиті рани нижньої щелепи, правої гомілки. Медикоментозна терапія: фізрозчин, лізин, сорбілакт, тіоцетам, магнезія, аспаркам, лазикс, кетонал, аджицеф, пантопразол. Виписаний у задовільному стані з покращенням 04.04.2016 на амбулаторне лікування у травматолога та хірурга-стоматолога поліклініки. Рекомендовано гіпсова іммобілізація, R-контроль, контрольний огляд травматолога, альфа Д3, магнікор, мовекс.

Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4335, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Одеській обласній дитячій клінічні лікарні з 10.07.2016 по 25.07.2016 з діагнозом: недостатність мітрального клапану ІІІ ст. Посттравматичний відрив хорд мітрального клапану. Некомпактний міокард. Гіпертензія в системі легеневої артерії. Недостатність тристулкового клапану ІІ ст. Порушення серцевого ритму у вигляді шлуночкової естрасистолії. НК І ст. Стан після перенесеної правосторонньої полісегментарної пневмонії (т. 1 а.с. 23-24).

Згідно із випискою з історії хвороби № 2776/1896М ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії», ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.08.2016 по 05.09.2016 з діагнозом: виражена мітральна недостатність за рахунок відриву хорд від задньої стулки мітрального клапану (від Р2 сегменту), дилатація лівих камер серця, помірна легенева гіпертензія. Пацієнт поступив у задовільному стані для планового оперативного лікування (т. 1 а.с. 20-22).

Згідно з інформацією Моторного (транспортного) страхового бюро України станом на дату 28.03.2016 договір обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу «BMW» н/з НОМЕР_1 не виявлено (т. 2 а.с. 103).

Позиція суду

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши позивача, представників сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Щодо відшкодування майнової шкоди

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У судовому засіданні 30.05.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі в редакції уточненої позовної заяви від 02.09.2021, в якій просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 69078 грн та моральну шкоду у сумі 250000 грн.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 у прийнятті уточнень від 02.09.2021 до позовної заяви шляхом збільшення розміру позовних вимог відмовлено у зв`язку зі збільшенням розміру позовних з порушенням передбачених п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України строків, уточнену позовну заяву повернуто позивачу та роз`яснено право на звернення до суду із вказаними вимогами на загальних підставах. Ухвала не оскаржена та набрала законної сили.

За таких обставин, суд розглядає справу в частині вимог про відшкодування майнової шкоди в редакції уточненої позовної заяви від 16.09.2020 у сумі 24486 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню витрати на лікування позивача у КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» за період з 28.03.2016 по 04.04.2016 в розмірі 1901,76 грн, які придбані за призначенням лікаря згідно з виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 1417, що підтверджено долученими до матеріалів копіями квитанцій та оглянутими в судовому засіданні їх оригіналами.

Згідно із наданою КНП «Ізмаїльський міський центр ПМСД» копією амбулаторної картки ОСОБА_1 , останній має серцеве захворювання з 2006 року, згідно із консультативним висновком спеціаліста Одеської обласної дитячої клінічної лікарні від 02.11.2011 позивачу поставлено діагноз «пролапс мітрального клапана» (т. 2 а.с. 66-89).

Докази наявності причинно-наслідкового зв`язку між ДТП від 28.03.2016 та лікуванням позивача в Одеській обласній дитячій клінічні лікарні за період з 10.07.2016 по 25.07.2016 та ДУ «Науково-медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» за період з 10.08.2016 по 05.09.2016 суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи відсутні направлення лікарів у вищевказані медичні заклади, лікарські призначення, за якими придбано ліки та проведено обстеження позивача за відповідні періоди, тому у задоволенні вимог про стягнення витрат на лікування у вищевказаних медичних закладах необхідно відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

З огляду на відсутність у справі та матеріалах кримінального провадження висновків щодо причинного зв`язку між діями позивача та ДТП від 28.03.2016, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху в якості підстав для зменшення розміру завданої позивачу шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

З приводу визначення розміру відшкодування моральної шкоди Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц зазначила, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення в необхідному чи повному обсязі.

У судовому засіданні 30.05.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі в редакції уточненої позовної заяви від 02.09.2021, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 250000 грн.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 у прийнятті уточнень від 02.09.2021 до позовної заяви шляхом збільшення розміру позовних вимог відмовлено у зв`язку зі збільшенням розміру позовних з порушенням передбачених п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України строків, уточнену позовну заяву повернуто позивачу та роз`яснено право на звернення до суду із вказаними вимогами на загальних підставах. Ухвала не оскаржена та набрала законної сили.

За таких обставин, суд розглядає справу в частині вимог про відшкодування моральної шкоди в редакції уточненої позовної заяви від 16.09.2020 у сумі 150000 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди здоров`ю позивача, вимушені зміни у його житті, тривалість лікування, неповнолітній вік потерпілого на час скоєння ДТП, поведінка відповідача по відношенню до потерпілого, який будучи визнаний винним у ДТП, не поцікавився здоров?ям позивача, не намагався добровільно відшкодувати витрати на його лікування, процесуальну поведінку відповідача, який у судове засідання жодного разу не з`явився, ухвалу суду про обов`язкову явку до суду для дачі особистих пояснень за його клопотанням не виконав та у судове засідання не прибув, що вплинуло на тривалість розгляду справи, приймаючи до уваги добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди у сумі 10000 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з урахуванням принципу розумності та справедливості підлягають частковому задоволенню у розмірі 75000 грн.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог (майнова 1901,76х100/24486=7,8(8)%; моральна - 50%), з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі за вимогу про відшкодування майнової шкоди 768,40х8/100=61,47 грн; за вимогу про відшкодування моральної шкоди 1500х50/100=750 грн, а всього 61,47+750=811,47 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 141, 258, 263-268, 273 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187,1188, 1195 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , та адреса мешкання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (адреса мешкання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в сумі 1901,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , та адреса мешкання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (адреса мешкання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), моральну шкоду в сумі 75000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , та адреса мешкання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 811,47 грн.

В решті частини позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя: Г.І.Смокіна