П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року м. Київ

Справа №369/7766/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/5037/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: суддя-доповідач Соколова В.В.,

судді Нежура В.А., Поліщук Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Янченка А.В., 08 грудня 2022 року в м. Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило:

- стягнути з відповідача на користь товариства суму заборгованості за Кредитним договором № 00532-12/2020 від 01 грудня 2020 року у розмірі 21840 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15840 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками;

- стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором № /343342 від 01 грудня 2020 року у розмірі 28000 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000 грн - сума заборгованості за відсотками;

- стягнути з відповідача на користь товариства понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00532-12/2020 шляхом підписання його електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланим на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 та п.п. 2.3 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах, визначених договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

11 серпня 2021 року між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

При цьому, відповідно до Реєстру боржників №1 від 11 серпня 2021 року до договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 21840 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15840 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також, позивач вказував, що 01 грудня 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/343342 шляхом підписання його електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланим на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до п.п. 1.4 п. 1 та п.п. 2.3 п. 2 кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в п. 7 кредитного договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

08 грудня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 08 грудня 2021 року до Договору факторингу № 08122021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 28000 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21000 грн - сума заборгованості за відсотками.

За вказаних обставин, коли відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач вимушений звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 00532-12/2020 від 01 грудня 2020 року в розмірі: 21840 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15840 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №/343342 від 01 грудня 2020 року в розмірі 28000 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн (а.с. 63-68).

Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується, як факт укладення позивачем вищенаведених договорів в електронній формі та отримання кредитних коштів, так і факт наявності у відповідача заборгованості за вказаними договорами у загальному розмірі 49840 грн перед позивачем, який набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі відповідних договорів факторингу.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що кредитні договори нею не підписувалися, а надані позивачем докази до матеріалів справи жодним чином не підтверджують, як факт отримання нею кредитних коштів, так і те, що нею використовувався одноразовий ідентифікатор для підписання цих договорів. При цьому, зауважує, що у матеріалах справи відсутні первинні документи, оформлені у відповідності до положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які можуть належним чином підтвердити факт перерахування позивачем на користь відповідача кредитних коштів.

Також зазначає, що позивачем не доведено факту набуття у нього права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами, оскільки ним не надано до суду належним чином оформлених реєстрів боржників за договорами та доказів здійснення ним оплати за договорами факторингу (а.с.78-80).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів, а саме НОМЕР_1 , та зазначений апелянтом в апеляційній скарзі як контактний. Також, зазначав, що беззаперечним фактом, який спростовує посилання апелянта щодо неукладення договору та неотримання коштів, є факт часткової сплати коштів первісним кредиторам у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, що відображено у розрахунках заборгованості, які надані первісними кредиторами (а.с.95-101).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с.129).

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвестум» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00532-12/2020. Відповідно до умов цього договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 30 грудня 2020 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 803,001 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,20 % на добу. Тип процентної ставки - фіксований.

У відповідності до п.п. 6.1 договору та Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір № 00532-12/2020 від 01 грудня 2020 року було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W20212.

При цьому, як передбачено п.п. 3.3.3 Кредитного договору клієнт має право, продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в. п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитному коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору /а.с.7-9/.

30 грудня 2020 року позичальником було подано заявку на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) та укладено з ТОВ «ФК «Інвеструм» додаткову угоду № 2 до Договору про надання фінансового кредиту № 00532-12/2020 від 01 грудня 2020 року.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди, у зв`язку з продовженням строку дії договору клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків, а саме: термін, на який надано кредит, кількість днів - 30 днів, сума кредиту - 6000 грн, фіксована процентна ставка за день користування - 2,20 %, сума відсотків за користування кредитом - 3960 грн, до оплати 29 січня 2021 року - 9960 грн.

Заявку на продовження строку дії договору та додаткову угоду № 2 було укладено в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором /а.с.10/.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений додатковою угодою, матеріали справи не містять.

Також 01 грудня 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № /343342, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 7000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 30 грудня 2020 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

У відповідності до п.п. 6.1 договору та Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір №/343342 від 01 грудня 2020 року було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R81975 /а.с.25-26/.

При цьому, як передбачено п.п. 3.3.3 Кредитного договору клієнт має право, продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в. п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

30 грудня 2020 року позичальником було подано заявку на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) та укладено з ТОВ «Гоуфінгоу» додаткову угоду № 2 до Договору про надання фінансового кредиту № /343342 від 01 грудня 2020 року.

Згідно з п. 3 Додаткової угоди, у зв`язку з продовженням строку дії договору клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків, а саме: термін, на який надано кредит, кількість днів - 60 днів, сума кредиту - 7000 грн, фіксована процентна ставка за день користування - 2,5 %, сума відсотків за користування кредитом - 5250 грн.

Заявку на продовження строку дії договору та додаткову угоду № 2 було укладено в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором. /а.с.27/

Будь-яких доказів того, що відповідач повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений додатковою угодою, матеріали справи не містять.

Матеріали справи містять фото ОСОБА_1 з пред`явленням нею паспорту громадянина України у формі ІД-картки НОМЕР_2 /а.с.28/.

11 серпня 2021 року між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

При цьому, відповідно до витягу Реєстру боржників № 1 від 11 серпня 2021 року до договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на підставі договору про надання фінансового кредиту № 00532-12/2020 від 01 грудня 2020 року у розмірі 21840 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15840 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.14-17/.

Також, 08 грудня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 08 грудня 2021 року до Договору факторингу № 08122021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на підставі договору про надання фінансового кредиту № /343342 від 01 грудня 2020 року у розмірі 28000 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 01 грудня 2020 року було укладено в електронній формі два кредитні договори: № /343342 з ТОВ «Гоуфінгоу» на суму кредиту 7000 грн; № 00532-12/2020 з ТОВ «ФК «Інвестум» на суму кредиту 6000 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що вона не укладала договори, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона мала можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не мав права вимоги до відповідача за кредитними договорами, оскільки позивачем не надано до суду реєстр боржників, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність у позивача документів кредитної справи відповідача, копії яких додані ним до позовної заяви, свідчить про фактичне переуступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція» з повернення боргів».

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредити за договорами від 01 грудня 2020 року № 00532-12/2020 та №/343342, проте не виконала взяті на себе зобов'язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент розгляду справи судом першої інстанції, у матеріалах справи були відсутні належні докази, які б підтверджували правильність нарахування позивачем відсотків за кредитним договором, зокрема в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив позивач, нараховуючи такі відсотки.

Натомість, за відсутності інших доказів, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, який складений позивачем та не містить детального розрахунку такої заборгованості, не може слугувати належним доказом наявності у відповідача заборгованості по сплаті відсотків перед позивачем у заявленому ним до стягнення розмірі.

При цьому, позивач, долучаючи до апеляційної скарги інформаційну довідку, а також новий розрахунок заборгованість, тобто новий доказ, який не був досліджений судом першої інстанції, жодним належним чином не обґрунтував неможливість подання цього доказу до суду першої інстанції, а тому подані позивачем на стадії апеляційного перегляду справи докази не приймаються. Суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, а також те, що згідно з додатковою угодою № 2 до кредитного договору № 00532-12/2020 загальна сума, яку відповідач мала повернути кредитору, але, як встановлено, такого повернення не здійснила, сторонами договору визначена у розмірі 9960 грн, з яких: 6000 грн - сума кредиту, 3960 грн - сума відсотків за користування кредитом, а відповідно до додаткової угоди № 2 до кредитного договору № /343342 - у загальному розмірі 12250 грн, з яких: 7000 грн - сума кредиту, 5250 грн - сума відсотків за користування кредитом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, апеляційний суд враховує, що вказаний розмір відсотків погоджений між сторонами договору у додаткових угодах, і визначені умовами договорів проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку визначеному ч.2 ст.625 ЦК України, однак таких вимог новим кредитом заявлено не було.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами.

Оскільки судом першої інстанції визначено, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі і визначені загальні суми до стягнення, то в порядку ст. 374 ЦПК України ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

В порядку ст.141 ЦПК України, оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , то з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1105,60 грн, що є пропорційними до задоволених позовних вимог.

Проте, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2063, 10 грн, що також є пропорційним до задоволених вимог апеляційної скарги.

В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

А отже апеляційний суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача різницю у вказаних сумах, що становить 957,5 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 00532-12/2020 від 01 грудня 2020 року у розмірі 9960 (дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № /343342 від 01 грудня 2020 року у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 957 (дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 50 копійок.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.В.Соколова

Судді В.А.Нежура

Н.В.Поліщук