20.06.2023 Єдиний унікальний номер 205/3673/23
Номер провадження: 2/205/1768/2023
20 червня 2023 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення три відсотки річних та витрати від інфляції, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення три відсотки річних та витрати від інфляції.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2021 року було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за орендною платою найму житла у розмірі 44 000 (сорок чотири тисячі) грн. 00 коп., понесені наймодавцем ОСОБА_1 витрати на сплату комунальних послуг у розмірі 6 845 (шість тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 17 коп., матеріальні збитки у розмірі 40 331 (сорок тисяч триста тридцять одна) грн. 19 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 161 грн. 00 коп. та витрати від інфляції у розмірі 4 607 (шість тисяч шістсот сім) грн. 00 коп., а всього у розмірі 96 944 (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 36 коп. та вирішено питання про сплату судового збору.
У зв`язку тривалим невиконанням вказаного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2021 року, позивач звертається до суду та, з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 33 046 грн. 56 коп. та 3 % річних у розмірі 4 389 грн. 11 коп. за період з 01.10.2021 року по 16.05.2023 року.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник позивача зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2021 року у справі № 205/5103/2018 (провадження № 2/205/676/2021) було частково задоволені позовні вимоги позивача, та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за орендною платою найму житла у розмірі 44 000 (сорок чотири тисячі) грн. 00 коп., понесені наймодавцем ОСОБА_1 витрати на сплату комунальних послуг у розмірі 6 845 (шість тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 17 коп., матеріальні збитки у розмірі 40 331 (сорок тисяч триста тридцять одна) грн. 19 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 161 грн. 00 коп. та витрати від інфляції у розмірі 4 607 (шість тисяч шістсот сім) грн. 00 коп., а всього у розмірі 96 944 (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 36 коп. та вирішено питання про сплату судового збору.
Судом також встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.04.2022 року (провадження 22-ц/803/279/22) рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2021 року залишено без змін. А відтак рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2021 року набрало законної сили.
Також судовим розглядом встановлено, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2021 року фактично не виконано, боржником вказана заборгованість, що стягнута судовим рішенням, не сплачена.
Оскільки відповідач у добровільному порядку своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, перед позивачем не виконує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду є, зокрема, відшкодування збитків та матеріальних втрат кредитора.
Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.
Таким чином, за змістом наведеної норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.
Суд вказує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Таким чином, інфляційне збільшення нараховується на суму боргу і є видом відшкодування втрат при недобросовісному виконанні грошових зобов`язань.
Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до статті 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.
Згідно вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за користування боржником утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах та примусового виконання судового рішення.
Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення суми грошових коштів зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та є триваючим до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (дати отримання позивачем коштів).
Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення виконання такого грошового зобов`язання відповідачем.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Позивачем в даному випадку заявлені вимоги про стягнення в порядку ст.625 ЦК України за період з 01.10.2021 року по 16.05.2023 року 3% річних в сумі 4 389 грн. 11 коп. та інфляційних витрат за вказаний період в сумі 33 046 грн. 56 коп., а всього 37 822 грн. 23 коп.
Суд, перевіривши вказаний розрахунок на предмет його відповідності вказаним вимогам матеріального закону, погоджується із такими арифметичними нарахуваннями позивача у частині розміру інфляційних та 3% річних, та зазначає про наявність правових підстав для стягнення таких сум, оскільки їх виникнення безпосереднє пов`язане з триваючим невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, що покладено на такого учасника справи судовим рішенням, яке набрало законної сили.
У зв`язку із чим, суд задовольняє позов у його повному обсязі та стягує із відповідача на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 33 046 грн. 56 коп. та 3 % річних у розмірі 4 389 грн. 11 коп.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, відзив на позов та доказів на його обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 526, 549, 551, 615, 625, 629, 692, ЦК України, ст. ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення три відсотки річних та витрати від інфляції задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути у зв`язку із фактичним не виконанням рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2021 року у справі № 205/5103/2018 (провадження № 2/205/676/2021) із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) інфляційні втрати у розмірі 33 046 грн. 56 коп. та 3 % річних у розмірі 4 389 грн. 11 коп., а усього разом 37 435 (тридцять сім тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. 67 коп.,
3. Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.