Провадження №2/512/77/23
09 червня 2023 року Савранський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Бростовської Н.О.,
секретаря - Сивак Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, заяву представника відповідача - адвоката Юдіна Олега Юрійовича про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДОБРОБУТ» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння і користування,
12.05.2023р. Савранським районним судом Одеської області ухвалено рішення по вказаній справі, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ПП «ДОБРОБУТ» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння було відмовлено.
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Юдін О.Ю. до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву щодо відшкодування відповідачу судових витрат та подання ним протягом строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, відповідних доказів про розмір понесених ПП «ДОБРОБУТ» витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В судове засідання сторони та їх представники, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не прибули, але, враховуючи, що відповідач надіслав копію вказаного клопотання позивачам поштовим відправленням з описом вкладення у поштове відправлення, що підтверджується відповідними накладними Укрпошти від 13.05.2023р. (а.с.85-зворот, 86, 86-зворот), але до теперішнього часу останні не подали до суду ані відзиву щодо заперечення проти розміру судових витрат, ані жодних пояснень з цього приводу, ані клопотання про зменшення вказаних витрат, тобто позивачі не скористалися своїм правом щодо доведення неспівмірності судових витрат відповідача, а тому суд вважає, що неприбуття у судове засідання сторін та їх представників не перешкоджає вирішенню питання щодо відшкодування судових витрат.
Суд, розглянувши вказане клопотання та надані докази на його обґрунтування, прийшов до наступного.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 цієї статті).
За змістом ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
За правилами ч.2 ст.141 цього Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що у задоволенні позову суд повністю відмовив, то усі судові витрати, що були зроблені позивачами, покладаються на них, а усі судові витрати, які були понесені відповідачем, підлягають відшкодуванню за рахунок позивачів (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, які були понесені відповідачем, суд враховує наступне.
За змістом ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар - є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як встановлено ст.11 Закону України «Про ціни і ціноутворення», вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Вартість послуг адвоката не є предметом державного регулювання.
Відповідно до умов п.п.4.1, 4.3 договору під час визначення розміру гонорару було прийнято до уваги кваліфікація адвоката, значення справи для ПП «ДОБРОБУТ», складність справи, запланований обсяг послуг та робіт, що має надати (виконати) адвокат, віддаленість суду, у якому має здійснюватися розгляд справи та інші чинники.
З приводу розподілу гонорару адвоката, який був визначений у фіксованому розмірі, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21 дійшла наступних висновків.
«Щодо порядку обчислення гонорару:
122. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.
123. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
124. Відповідно до статті 26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
125. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону №5076-VI).
126. Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
128. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
129. Частинами першою та другою статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
130. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
131. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
132. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
134. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом:
139. Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
140. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
167. Натомість у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
168. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
169. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.».
З приводу компенсації витрат адвоката на дорогу у постанові Верховного суду від 25.05.2021р. у справі №910/7586/19 було зазначено, що «беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому, паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.».
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи викладене, керуючись ч.1, п.1 ч.3 ст.133, ст.137, п.1 ч.2, ч.ч.3, 8 ст.141, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265, п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України).
СУДДЯ (підпис)
Суддя Савранського районного
суду Одеської області Бростовська Н.О.