Справа № 461/5983/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2130/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Колич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою АТ «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2021 АТ «Ідея Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 62 153,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 09.02.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № Z75.00403.003647162. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 18 500,00 грн зі сплатою 9,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, в тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальними ордерами. Однак, відповідач не виконував свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 22.04.2021 заборгованість за договором становить 62 153,83 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 22.04.2021 року, наданою позивачем.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду оскаржило АТ «Ідея Банк».

Вважає, що рішення є незаконним та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Банк не погоджується з висновками суду щодо пропуску строку позовної давності, оскільки згідно пункту 5.5 Кредитного договору сторони домовилися, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється сторонами тривалістю у 3 роки. Крім того, позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, проведення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку кожного чергового платежу. Таким чином, судом першої інстанції не встановлено обставин щодо пропуску позивачем позовної давності по всіх платежах відповідача за кредитним договором, які залишилися несплаченими.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю.

Учасники справи в судове засідання, призначене на 27 червня 2023 року, не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 09 лютого 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Z75.00403.00347162.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 18 500 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно умов договору.

Згідно п. 1.2 Кредитного договору, банк надає кредит у день підписання Договору строком на 12 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника.

Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління Банку, становить 9,5 %, що разом з Маржею Банку складає зміцнювальну процентну ставку в розмірі 9.99 % (п. 1.4 Кредитного договору).

Відповідно до пункту 1.10 Кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахунку позичальника, з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 12 щомісячних внесках включно до 9 дня/числа кожного місяця. Згідно Графіку щомісячних платежів, Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № НОМЕР_1 в банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1. цього Договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в.т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом).

Погашення простроченої заборгованості за цим Договором (крім штрафних санкцій) здійснюється списанням Банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості в день надходження грошових коштів на рахунок обліку заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється в терміни погашення заборгованості визначені Графіком щомісячних платежів (п. 2.2 Кредитного договору).

Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору, у разі вимоги Банку про дострокове повернення кредиту: (1) термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та (2) Банк вправі, але не зобов`язаний нараховувати проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного повернення кредиту, (3) Позичальник зобов`язаний повернути заборгованість за договором, сплатити неустойку (штрафи, пені) та відшкодувати завдані Банку збитки.

Пунктом 4.2.3 Кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобов`язаний на вимогу Банку достроково виконати свої грошові зобов`язання, зокрема, у випадку якщо позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш ніж на 1 (один) календарний місяць.

Пунктом 5.5 Кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється Сторонами тривалістю у 3 роки. Позовна давність, щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, проведення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку кожного чергового платежу.

Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , за період з 01 січня 2000 року по 21 квітня 2021 року останнє списання процентів по кредитному договору № Z75/00403/003647162 від 09 лютого 2018 року було проведено 24 квітня 2018 року, а погашення чергового платежу по кредиту відбулося 14 березня 2018 року.

14 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 797, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Кредитним договором № Z75/00403/003647162 від 09 лютого 2018 року за період з 09 червня 2018 року по 09 січня 2019 року в сумі 38 589,15 грн та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1900 грн, а всього 40 489,15 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року у справі № 183/3410/19 вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку позовної давності, районний суд виходив з того, що в силу положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Звернення стягнення за кредитним договором не вказано у статті 264 ЦК України в якості окремої підстави переривання перебігу позовної давності, а також не може вважатися діями, що свідчать про визнання боржником свого боргу, чи прирівнюватись до пред`явлення позову. Звернення стягнення є реалізацією кредитодавця (стягувача) свого права, передбаченого кредитним договором, та підставою припинення цього права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку в повному обсязі, районний суд виходив з того, що відповідно до графіку платежів, наступний платіж боржником необхідно було провести 09 квітня 2018 року, отже строк позовної давності необхідно відраховувати з 10 квітня 2018 року та такий з врахуванням ст. 257 ЦК України та п.5.5 Кредитного договору закінчився 10 квітня 2021 року. А тому, позивач звернувся до суду з позовом 12 липня 2021 року пропустив строк позовної давності. Також, суд першої інстанції зазначив, що повернення стягувачу виконавчого напису (виконавчого документу) не може переривати перебіг позовної давності за позовними вимогами про звернення стягнення.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 14.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 797, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Кредитним договором № Z75/00403/003647162 від 09.02.2018 за період з 09 червня 2018 року по 09 січня 2019 року в сумі 38 589,15 грн та плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1900 грн, а всього 40 489,15 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Отже, вжитий банком засіб позасудового захисту свого порушеного права, а саме звернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, до визначених статтями 263, 264 ЦК України до підстав зупинення чи/або переривання позовної давності не належить.

Проте, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року у справі № 183/3410/19 зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Отже, до часу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, право стягувача порушено не було, а було захищено чинним у вказаний період виконавчим написом нотаріуса.

Таким чином, позивач не передбачав та не міг передбачити можливість ухвалення судового рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, що і стало підставою для пропуску позовної давності.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного суду, наведеними у постанові від 04.08.2021 у справі № 727/7578/16-ц та постанові від 09.06.2021 у справі № 759/17465/18 (провадження № 61-12201св20).

АТ «Ідея Банк» про неможливість реалізації свого права (тобто порушення права) на звернення стягнення та пов`язану із цим неможливість погасити існуючу заборгованість за кредитним договором дізналось 14 квітня 2020 року, тобто з моменту, коли районний суд прийняв рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса.

Відтак, для позивача перебіг позовної давності почався саме з дати, коли рішенням суду першої інстанції виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Щодо нарахування пені.

Відповідно до п. 5.5 Кредитного договору сторони домовилися, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється сторонами тривалістю у 3 роки.

Починаючи з 01.03.2020 року позивач був позбавлений права нараховувати пеню відповідно до п. 6 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування", внаслідок дії на території України карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Відтак, позивач міг нараховувати пеню лише до 01.03.2020 року, зазначене підтверджує сам позивач, вказуючи, що пеня нараховувалася до 29.02.2020 року включно.

З позовною заявою банк звернувся 10.07.2021 року, однак розрахунок пені не надав, що виключає можливість суду застосувати строк позовної давності (3 роки), встановлений договором кредиту та стягнути таку в межах строку позовної давності. Тобто, встановити за який період та в якому розмірі нарахована пеня.

Таким чином, сума нарахованої позивачем заборгованості по пені за несвоєчасне погашення платежів в сумі 25 638,32 грн, позивачем належними доказами не підтверджена.

Щодо нарахування плати за обслуговування кредиту, то районним судом вірно зазначено, що відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Пунктом 1.10 Кредитного договору була встановлена плата за обслуговування кредиту, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» повинна надаватися на безоплатній основі, отже в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення плати за обслуговування кредиту в сумі 14374,5 грн. (388,5 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту та 13986 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту) необхідно відмовити.

Суд першої інстанції вказав, що наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), однак Велика Палата Верховного суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року відступила від висновків, викладених у вище зазначеній постанові та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відтак, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду та дату укладення кредитного договору № Z75.00403.003647162 від 09.02.2018 р. нарахована плата за обслуговування кредиту в розмірі 14 374,5 грн важається нікчемною, оскільки така послуга за законом повинна надаватися банком безоплатно, а відтак вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню нікчемним, а не недійсним.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» слід задоволити частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2022 рокускасувати. Ухвалити нову постанову, якою позов АТ «Ідея Банк» задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» 22 141 грн 01 коп. (двадцять дві тисячі сто сорок одна гривня одна копійка) заборгованості за кредитним договором № № Z75.00403.003647162 від 09.02.2018 р. з яких: 17026 грн 46 коп. - прострочений борг, 5 053 грн 97 коп. - прострочені проценти, 60 грн 58 коп. - строкові проценти.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 07 липня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов АТ «Ідея Банк» задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () 22 141 грн 01 коп. (двадцять дві тисячі сто сорок одна гривня одна копійка) заборгованості за кредитним договором № № Z75.00403.003647162 від 09.02.2018 р. з яких: 17026 грн 46 коп. - прострочений борг, 5 053 грн 97 коп. - прострочені проценти, 60 грн 58 коп. - строкові проценти.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () 808 грн 64 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 липня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра