Справа № 513/589/23
Провадження № 2/513/198/23
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2023 року року Саратський районний суд Одеської області
під головуванням судді Миргород В.С.,
за участю секретаря судового засідання Челак В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ст.625 ЦК України,-
В С Т А Н О В И В:
04 травня 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за ст.625 ЦК України з ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 12.08.2022 року, позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк», шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 18.04.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , уклали кредитний договір №2008/694-Ф03.7/91. Відповідно до кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 63 037,00 доларів США. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальнику. Відповідно до договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість за кредитом. У зв`язку з невиконанням боржником свого обв`язку по сплаті кредита, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги. 23.02.2010 року Саратським районним судом Одеської області, по справі №2-н-51/10р., стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 577 496, 18 гривень та судові витрати в розмірі 11 056,80 гривень. Таки чином, в результаті невиконання умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, яка станом на 23.02.2022 року становить 414 327, 63 гривень, та складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 85 864,98 гривень та суми заборгованості за інфляційними витратами 328 462,65 гривень. Отже нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є тривалим.
Представник позивача адвокат Ременюк Т.О., належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення копії ухвали суду на електронну адресу юридичної особи, яке нею отримано, у судове засідання не з`явилась. До суду направила клопотання, в якому просить розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, позов підтримує та просить задовільнити його в повній мірі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, про розгляд справи в суді повідомлена завчасно, належним чином, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом направлення за адресою відповідача рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада України». У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив не надала, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило.
У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №2008/694-Ф03.7/91. Згідно якого кредитор надає позичальнику грошові кошти в сумі 63 037 (шістдесят три тисячі тридцять сім) доларів США, зі сплатою 13,5% процентів річних та комісій, в розмірі і порядку визначених в додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 17 квітня 2033 року (включно), на умовах визначених цим договором. (а.с.7-11).
Відповідно до додаткової угоди №1 від 18.04.2008 року, про внесення змін до договору кредиту №2008/694-Ф03.7/91, у зв`язку із зміною умов кредитування за вказаним договором, сторони домовились:
п.1.1 з 18 листопада 2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 14% процентів річних та, відповідно зазначити по тексту договору процентну ставку в розмірі 14%;
п.1.2. Викласти п.1.1.1 статті 1 договору в наступній редакції: «Погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, позичальник щомісяця 18 числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих на весь строк користування кредитом в сумі 749,56 доларів США 56 центів» (а.с.14-20).
Згідно розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором №2002/694-Ф03.7/91 від 18.04.2008 року за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, у відповідачки виникла заборгованість на загальну суму 414 327, 63 гривень, та складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 85 864,98 гривень та суми заборгованості за інфляційними витратами 328 462,65 гривень. (а.с.21).
За місцем мешкання відповідачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 03.04.2023 року, позивачем АТ «Сенс Банк» направлялась вимога про усунення порушень, тобто про добровільну сплату нею заборгованості, але ОСОБА_1 не прийнято заходів щодо добровільного погашення заборгованості (а.с.22-24).
Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 6214,91 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручене у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду або через Саратський районний суд Одеської області, а матеріали справ випробовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 12.07.2023 року.
Суддя В. С. Миргород