Справа №:755/5933/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Гриценко О.І. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 81 650,63 гривень, інфляційну складову боргу у розмірі 11 766,39 гривень та 3% річних у розмірі 5 186,38 гривень.; стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00 гривень, та 70,00 гривень за отриману інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідач своєчасно не вносив з липня 2017 року плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з липня 2017 року не вносили плату за отримані послуги гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість.

10 травня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 12 травня 2023 року, відповідачем було ознайомлено з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з доданими до неї документами 17 травня 2023 року, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи, яка міститься в матеріалах справи

25 травня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позову, в якому останній зазначає, що не визнає жодну з обставин, викладених Позивачем в тексті позовної заяви і на які Позивач посилається, як на підстави своїх позовних вимог, окрім тих, що Позивач ймовірно є виконавцем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, проте Відповідачу невідомо, чи надає Позивач свої послуги в будинку АДРЕСА_1 , оскільки Відповідач таких послуг не отримує і жодних договорів з Позивачем не укладав. Єдиною обставиною, описаною у позовній заяві, яка відповідає дійсності, є той факт, що ОСОБА_1 дійсно володіє квартирою, проте володіє він нею не одноосібно, а спільно зі своєю дружиною, як спільною сумісною власністю, придбаною у шлюбі. Таким чином відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Разом з тим, 08 червня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у змісті позову та відповіді на відзив до позовної заяви.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Також встановлено, що 20 серпня 2014 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 71/100 частин нежилих приміщень придбано 71/100 частину нежилих приміщень з № 1 по № 10 (групи приміщень № 170) - офіс в літ. «А», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 180,50 кв.м, що складається з нежилих приміщень з № 2 по № 9 (групи приміщень № 170) в літ. «А», площею 127,30 кв.м.

19 вересня 2016 року нежитлові приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 173) було переведено до житлового фонду під житлову квартиру АДРЕСА_1 .

26 листопада 2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60726077 з примусового виконання виконавчого листа № 372/2183/15-ц, виданого Обухівським районним судом Київської області 02 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» заборгованості за договором факторингу у розмірі 5 116 454,47 грн., судових витрат у розмірі 3 654,00 грн., а всього 5 120 108,47 грн..

Крім того, 26 листопада 2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 .

19 серпня 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої здійснено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 .

Згідно протоколу проведення електронних торгів від 30 листопада 2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» учаснику № 14 ОСОБА_2 реалізовано квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта про проведенні електронні торги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича від 05 січня 2021 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 на електронних торгах Державного підприємства «СЕТАМ» 16 грудня 2020 року.

16 січня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Людмилою Вікторівною видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме, квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, 16 січня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Людмилою Вікторівною прийнято рішення № 56182206 про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 40146484 від 16 січня 2021 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

В свою чергу рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 смічня 2022 року у справи № 755/7046/21, визнано електронні прилюдні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 від 30 листопад 2020 року недійсними та скасувати.; Визнано протокол № 516882 проведення електронних торгів від 16 грудня 2020 року із реалізації арештованого майна за лотом № 540691 недійсним та скасувати.; Визнано акт про проведені електронні торги Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича від 05 січня 2021 року недійсним та скасувати.; Визнано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Людмилою Вікторівною 16 січня 2021 року на ім`я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 недійсним та скасувати.; Визнано рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни № 56182206 від 16 січня 2021 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 недійсним та скасувати.; Скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 40146484 від 16 січня 2021 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане рішення набрало законної сили та не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 20 квітня 2023 року за № 329757830, власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_3 .

Таким чином відповідач є споживачами послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, які надавалися позивачем.

Як встановлено, Відповідач, як споживачі послуг, з липня 2017 року своєчасно не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2017 року не вносили плату за послуги з постачання гарячої води, в результаті чого станом на 31 березня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 81 650,63 грн, яка складається з: 70 326,65 грн - за послуги з централізованого опалення, 11 323,98 грн - за послуги з централізованого постачання гарячої води.

Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідача протягом спірного періоду не надходило.

Разом з тим, на доводи сторони відповідача викладених у змісті відзиву, суд зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, факт надання Позивачем послуг з централізованого теплопостачання, як теплопостачальною організацією до будинку АДРЕСА_1 підтверджується наданою позивачем Довідкою щодо підключення та відключення житлового будинку до централізованого опалення в опалювальні періоди, яка засвідчена представниками балансоутримувача будинку - ОСББ «КРАКІВСЬКА 15/17»

Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок), затверджений наказом від 26.07.2019р. № 169 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2019р. за № 982/33953.

Відповідно до вимог Порядку, відключення окремих приміщень в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води можливе за умови, якщо не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку були відключені від систем централізованого опалення та постачання гарячої води на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (01.05.2019 року).

Для відключення окремого приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, власник приміщення звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі для отримання дозволу на відключення із зазначенням причини відключення та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такого приміщення.

Вищевказаним Порядком передбачено, що рішення про надання дозволу на відключення окремого приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води та влаштування системи індивідуального теплопостачання приймається уповноваженою Комісією органу місцевого самоврядування.

Таким чином, будь-якого доказу, зокрема акту про відключення будинку чи квартири відповідача від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачем до матеріалів справи не надано, а тому у суду не має підстав вважати, що квартира, яка знаходиться у приватні власності відповідача була відключена від надання даних послуг.

У відповідності до ч. 3 ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стороною відповідача до суду надано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2022 по справі № 755/7046/21, відповідно до якого, електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 від 30.11.2020 визнано недійсними та скасовано, а відповідно вказане рішення суду лише підтверджує той факт, що власниками квартири з 19 вересня 2016 року до даного часу є ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 .

Крім того, доказів того, що у період з 16.01.2021 по 26.01.2022 квартира фактично вибула із користування її власників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суду не надано як і доказів того, що саме у цей період ОСОБА_2 , яка на електронних торгах придбала квартиру, дійсно проживала у квартирі АДРЕСА_1 та користувалася наданими послугами з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири, яка фактично у її власності й не перебувала.

В свою чергу, сам факт реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 , який був визнаний судом неправомірним, не призвів до фактичного набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та користування її наданими послугами з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини сьомої статті 26Закону України № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року.

Проте, Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачем та ТОВ «Євро-Реконструкція» не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів Споживачами послуг до ТОВ «Євро-Реконструкція» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, оскільки відповідач впродовж певного періоду споживав послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому останній не звільняються від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 (провадження № 61-18650св20) зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 81 650,63 грн, що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості за вказаний період.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 77 766,39 грн, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 5 186,38 грн.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, позивач довів наявність договірних зобов`язань відповідача по оплаті наданих позивачем комунальних послуг, відповідно до умов договору приєднання та за встановленими тарифами. Відповідач послуги отримали і не оплатив їх у повному розмірі, має заборгованість в оплаті. Відповідач не довів наявності підстав для звільнення його від обов`язку сплатити надані йому комунальні послуги, чи для зменшення їх вартості, чи факту ненадання таких послуг, чи факту більшої оплати вказаних комунальних послуг, і не оспорив розмір наявної заборгованості.

Тому суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідача - споживача послуг - їх оплати у повному обсязі за встановленими тарифами і розцінками, а відповідач, як сторона, що послуги отримала, але не виконала свої зобов`язання, допустила прострочення в оплаті, - зобов`язаний сплатити позивачу за надані ним послуги, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в розмірі 81 650,63 грн, що складається із заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 70 326,65 грн та за надані послуги з постачання гарячої води в розмірі 11 323,98 грн.

Враховуючи, що відповідачами порушено умови та строки виконання основного зобов`язання за договірними правовідносинами, вимога позивача про стягнення з відповідачів втрат від інфляції у розмірі 11 766,39 грн, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 5 186,38 грн є правомірною та підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 2 684,00 грн.

Вимога про стягнення з відповідача 70,00 грн за витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідача та підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 526, 625, 634, 642ЦК України, статтями 9, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 81, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідність «Євро-реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 98 603,40 грн.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідність «Євро-реконструкція» витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 липня 2023 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20, ).

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , адреса нерухомого майна, що перебуває у власності: АДРЕСА_1 ).

Суддя: