Справа №461/4507/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, покликаючись на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 600, 00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивачка стверджує, що на даний час розмір аліментів на кожну дитину у розмірі 600, 00 грн. є недостатній для того, щоб повного мірою забезпечити належний рівень життя дітей. З моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів пройшло 8 років, розмір витрат на утримання дітей, зокрема: навчання, лікування та їх розвиток, значно збільшився, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що із наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ; серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , їх батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 /а.с.6-8/.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 , жительки м.Львів, зареєстрована АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 600, 00 грн., на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 600 грн.; на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 600 грн. до досягнення дітьми повноліття /а. с. 9/.

У зв`язку із чим, 06.09.2018 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист /а. с. 11/.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 14.01.2016 року укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », дружини « ОСОБА_8 » /а. с. 10/.

Частиною 4 статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З наведеної норми закону випливає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька. Відсутність офіційного місця праці, жодним чином не звільняє батьків від утримування дітей.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 2833 , 00гривень.

З огляду на викладене, у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також враховуючи те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою як матері, так і батька, утримання неповнолітніх дітей потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат та визначений рішенням суду від 06.11.2015 року розмір аліментів, з урахуванням зростання вартості споживчих товарів і послуг в тому числі лікування, навчання, розвиток дітей, не є достатнім розміром для задоволення потреб дітей.

При цьому, суд враховує роз`яснення, які викладені в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за якими у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням суду законної сили.

Відтак, суд приходить до висновку, що є підстави для збільшення розміру аліментів з 600,00 грн. щомісячно до 3500,00 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення ними повноліття. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Згідно з ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1073, 60 коп.

Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

До виплат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України, якою встановлено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, окрім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Встановлено, що до матеріалів справи долучено довідку видану адвокатом Пигель Л.І. з якої вбачається, що за підготовку та написання позовної заяви про збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 сплатила 1300, 00 грн.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивач підтвердив надані йому адвокатські послуги, належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 1300, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 183, 184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 року з 600, 00 грн. до 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) в дохід держави, в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1073, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) 1300, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення проголосити 06.07.2023 року о 16 год. 00 хв.

Суддя О.Р.Юрків.