Справа № 159/2565/23
Провадження № 2/159/735/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 липня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_2 2000 доларів США боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 березня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою. За змістом розписки відповідач отримав від позивача для власних потреб кошти в розмірі 2 000 доларів США, які зобов`язався повернути у строк обумовлений сторонами. За усною домовленістю позика надавалась на два роки, тобто до 13 березня 2022 року. Після цієї дати відповідач почав уникати спілкування і борг не повернув.

Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

На підставі п.2 ч.6 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні 12.06.2023 позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав суду оригінал боргової розписки. В судове засідання 10.07.2023 позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Згідно з даними Ковельського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 для проходження військової служби не залучався. Матеріали позовної заяви відповідач отримав 26.05.2023 (зворотне повідомлення 953). Скерований поштовими засобами зв`язку за місцем реєстрації судовий виклик на 10.07.2023 повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до приписів п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового засідання.

Враховуючи згоду позивача, керуючись ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою усіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК).

Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК).

Отже розписка підтверджує укладення договору позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі (частини перша, четверта статті 545 ЦК України).

Судом встановлено, що 13 березня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 2000 доларів США і зобов`язався повернути кошти в строк, зазначений у договорі.

Укладення договору позики підтверджується оригіналом розписки, яка надана позивачем та складена власноручно відповідачем.

Зміст розписки свідчить про укладення між сторонами саме договору позики.

Наявність оригіналу розписки у позивача засвідчує невиконання відповідачем зобов`язань по поверненню боргу.

Строк виконання зобов`язання на час ухвалення судового рішення закінчився.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідач не надав суду доказів на спростування факту укладення договору позики, доказів виконання зобов`язання чи додаткових договірних відносин щодо зміни строку повернення позики.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики від 13 березня 2020 року, тому позов належить задовольнити.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись статтями 12,76-81,141, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526-530, 545, 599, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 13 березня 2020 року в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США та 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, адреса: вул.Космонавтів, 50, м.Ковель.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 виданий 06.06.1997 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, адреса: вул.Героїв України, 9/28, м.Ковель.

Повний текст рішення складено та підписано без його оголошення 10.07.2023

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК