Справа № 305/1436/23
Провадження по справі № 2-н/305/144/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10.07.2023. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5874 гривні 86 копійок боргу за спожиту електроенергію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" звернулося до Рахівського районного суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5874 гривні 86 копійок боргу за спожиту електроенергію.

Відповідно до ст.160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до п.10 вищевказаної Постанови норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

При дослідженні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяобленерго" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію встановлено, що договірні відносини існували між заявником та ОСОБА_3 , яка померла. За адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які приєдналися до умов публічного договору про постачання електроенергії, та відповідно їм постачається електроенергія за вищевказаною адресою.

Згідно відповіді на запит наданої 10.07.2023, ГУ ДМС України в Закарпатській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 числиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , однак чи є вона стороною договору із ТзОВ "Закарпаттяобленерго" та чи взагалі вона є споживачем електроенергії не відомо.

Відомостей про місце реєстрації ОСОБА_2 , взагалі не надано.

Крім того, згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" пред`явлена до двох боржників, але при цьому і ній не зазначено чи то про солідарне стягнення з боржників боргу, чи яку частину боргу заявник просить стягувати з кожного з боржників окремо.

За встановлених суддею обставин в їх сукупності розмір заборгованості, який заявник просить стягнути з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням вимог ч.1 ст.543 ЦК України, є таким, щодо якого може існувати спір про право.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимоги статті 163 цього кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, слід дійти висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог пункту 4 частини 2 статті 163 ЦПК України.

У відповідності до ст.166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.161, 164,165,353-355 Цивільного процесуального кодексу України суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» у видачі судового наказу та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5874 гривні 86 копійок боргу за спожиту електроенергію.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк