Провадження № 2/466/321/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування,

встановив:

22.11.2021 Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Д.Апостола,1, звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування 7023,08грн., інфляційні втрати 679,24грн., 3% річних 221,64грн., судовий збір 2270,00грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 зареєстровані у м. Львові за адресою: АДРЕСА_1 є споживачами послуг з централізованого опалення місць загального користування.

Відповідно до опитувального листа, виготовленого спеціалізованою проектною організацією на замовлення балансоутримувача даного будинку ЛКП «Балатон-409», квартира АДРЕСА_2 , що належить відповідачам, обладнана індивідуальним опаленням, а на сходових клітках встановлено опалювальні прилади.

За період з 01.01.2016 по 30.04.2021 відповідачі не сплачували за спожиті послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за опалення місць загального користування в розмірі 7023,08грн., а також нараховано відповідачам інфляційні втрати в розмірі 679,24грн. та 3% річних в розмірі 221,64грн на суму простроченого грошового зобов`язання, які просить стягнути з відповідачів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 07.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку (а.с.24).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити , посилаючись на мотиви викладені в поданих до суду заперечення на відзив, додаткових поясненнях, які долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях та заяві про часткове визнання позовних вимог, які долучені до матеріалів справи.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, на адресу суду подали відзив на позовну заяву, заперечення та заяву про часткове визнання позовних вимог та заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 зареєстровані у м. Львові за адресою: АДРЕСА_1 є споживачами послуг з централізованого опалення місць загального користування. Про актуальність даних свідчить копію довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» №66 від 25.05.2021 (а.с.9).

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за вказаною адресою надавались послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Місця загального користування багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення.

У будинку АДРЕСА_3 наявні нагрівальні прилади на сходових клітках.Квартира відповідачів обладнена індивідуальним опаленням,а на сходових клітках встановлено опалювальні прилади.

Житловий будинок по АДРЕСА_3 , в якому знаходиться квартира АДРЕСА_4 , під`єднаний до теплопостачальних мереж і отримує послугу від джерел теплопостачання ЛМКП «Львівтеплоенерго» в повному обсязі. Відповідно, нарахування за опалення МЗК проводиться для усіх квартир без винятку: і для тих, які отримують послугу з централізованого опалення, і для тих, які встановили у своїх помешканнях автономні системи опалення чи від`єдналися.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за вказаною адресою надавались послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого опалення місць загального користування, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ст.ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст.ст.1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.1 ст.9, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі зобов`язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Також за положеннями ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Виходячи з приписів ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, якою зроблено наступні висновки.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідачі просять суд застосувати сплив строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261 ЦК України визначає початок перебігу позовної давності. Зокрема, згідно з п. 5 цієї статті за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Водночас важливо зазначити, що п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) з 12 березня 2020 р. на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово продовжували, зокрема Постановою від 19 серпня 2022 р. № 928 внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236, та продовжено його дію до 31 грудня 2022 року.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 № 630, а також п. 3.1. Договору приєднання, передбачено, що Споживач повинен здійснювати оплату послуг не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Враховуючи наведене, оскільки право вимоги оплати за централізоване опалення за лютий 2017 року настало 21 березня 2017 року, відповідно, строк позовної давності за цією вимогою спливає 21 березня 2020 року, тобто після введення карантину. А тому, в силу п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України з 12 березня 2020 р. позовна давність продовжується на строк дії карантину, тобто до цього часу.

Відтак, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з 01.02.2017 по 30.11.2018.

Згідно з розрахунком позивача за спірною адресою утворилася заборгованість за період з 01.02.2017 по 30.04.2021, яка складається з наступного: заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування 5606,47грн., інфляційних втрат 451,97грн., 3% річних 158,32грн.

Відповідачами з наданням обґрунтованих заперечень та доказів указаний розрахунок не спростовано, що є їх процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, а відтак такий приймається судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року встановлено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

У ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафи, пені), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем нараховано індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України.

Аналізуючи наведені норми права, можна дійти висновку, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» щодо заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) не розповсюджуються на індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, що розраховані у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України.

Наведені законодавчі положення та обставини справи свідчать, що відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті житлово-комунальних платежів і зазначене ними не спростовано. З урахуванням несплати відповідачами житлово-комунальних послуг з них на користь позивача в солідарному порядку (ст.541 ЦК України) підлягають до стягнення 5606,47грн.за послуги з централізованого опалення місць загального користування, 451,97грн. інфляційні втрати, 158,32грн. 3% річних. Порушене відповідачами цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У матеріалах справи відсутні відомості, що б спростовували даний висновок суду.

Вирішуючи даний позов, суд також вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, та в зв`язку із задоволенням позову вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору в розмірі 2270грн. 00коп, сплаченого позивачем про поданні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01.02.2017 по 30.04.2021 заборгованість в загальній сумі- 6216,76 грн.(шість тисяч двісті шістнадцять грн.76 коп.), в т.ч.-основна сума боргу - 5606,47 (п`ять тисяч шістсот шість гривень 47 коп.), інфляційні витрати - 451,97 (чотириста п`ятдесят одна гривня 97 коп.), 3% річних - 158,32 (сто п`ятдесят вісім гривень 32 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) по 756,70 (сімсот п`ятдесят шість гривень сімдесят коп.) з кожного відповідача.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», код за , м. Львів, вул. Д.Апостола, 1.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 06.07.2023.

Суддя В. В. Свірідова