Справа № 344/6723/22
Провадження № 22-ц/4808/728/23
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Працун В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Самокіша С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН»на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Домбровської Г.В. в м. Івано-Франківську, у справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» про захист прав споживача, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_2 звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» про захист прав споживача, стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що 29 червня 2021 року споживач ОСОБА_2 придбала у магазині «Фокстрот», що по вул. Г.Мазепи, 168 Б в м. Івано-Франківську (діяльність у якому здійснює ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН»), холодильник Liebherr, модель CBNbe5778, вартістю 62 101,90 грн. В лютому 2022 року в межах гарантійного строку було виявлено недоліки придбаного товару, про що свідчить акт/наряд на ремонт № 288 від 16 лютого 2022 року, виданий сервісним центром виробника. 12 квітня 2022 року холодильник було повернуто ОСОБА_2 не відремонтованим у зв`язку з відсутністю необхідної запчастини для ремонту. 26 квітня 2022 року споживач звернулася до відповідача із заявою на повернення товару з вимогами: 1) обміняти товар на аналогічний товар; 2) за умови відсутності на момент обміну аналогічного товару в наявності - розірвати усний договір купівлі-продажу та одержати назад грошові кошти, що дорівнює ринковій вартості повернутого товару. Проте, листом від 28 квітня 2022 року № 28/04/22-01 відповідач відмовив у задоволенні вимог споживача. У зв`язку з наведеним ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області із заявою, в якій просила звернутися до суду в її інтересах з метою захисту її порушених прав як споживача.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав вимоги законодавства України про захист прав споживачів та не повернув споживачеві сплачені за товар грошові кошти, виходячи з вартості товару на день пред`явлення вимоги, позивач просив стягнути з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_2 82 899 грн за оплачений товар, пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення, що складає 87 043,95 грн, та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2023 року позов Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені 29 червня 2021 року за товар (холодильник марки Liebherr, модель CBNbe5778) в сумі 62 100,90 грн; пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення в сумі 65 205,95 грн та 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на вказане рішення подало апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» не заперечувало щодо повернення коштів за товар за чеком, а тому в цій частині рішення суду не оскаржується. Разом з тим, апелянт не погоджується із обґрунтуванням такого рішення.

Зокрема, апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо оцінки заходів для повернення коштів зі сторони ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», оскільки листом № 28/04/22-1 від 28 квітня 2022 року відповідач запропонував позивачці звернутися у їхній магазин для можливості повернення сплаченої за товар грошової суми за чеком, однак жодних дій щодо прийняття такої пропозиції позивачка не вчинила.

Також апелянт вважає помилковим висновок суду про відсутність належних доказів на підтвердження тієї обставини, що станом на 26-28 квітня 2022 року у мережі магазинів ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» були відсутні холодильники Liebherr CBNbe5778, оскільки вказаний факт позивачкою не оспорювався. Крім того, на підтвердження наведеного відповідачем було надано довідку про рух товару - холодильників Liebherr CBNbe5778 у період з 29 червня 2021 року по 01 жовтня 2022 року від 11 жовтня 2022 року № 11/10-01, яка підтверджує відсутність холодильників у період 26-28 квітня 2022 року. У вказаний у довідці період зазначено лише один товар той, що був реалізований позивачці.

Апелянт вважає необґрунтованими і висновки суду першої інстанції щодо способів визначення вартості товару, зокрема відштовхуючись від ціни на товар у інших продавців, а також беручи до уваги інформацію про вартість товару на сайті «Хотлайн».

Також апелянт зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували заподіяння такої шкоди споживачу. Судом не враховано, що відповідачем ніколи не заперечувалось право позивачки на отримання відшкодування вартості товару за чеком та вжито належних та достатніх заходів для вирішення даного питання. Разом з тим, позивачка не прийняла пропозицію відповідача про отримання коштів за товар та намагалася ввести суд в оману, надавши фальсифікований документ про ціну товару для завищення позовних вимог.

Щодо вирішення позовної вимоги про стягнення пені, то суд, на думку апелянта, неправильно застосував статтю 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки правовідносини, що виникли між споживачем та продавцем, мають специфіку договору купівлі-продажу, а не виконання робіт чи надання послуг в розмінні Закону України «Про захист прав споживачів». Даний закон, а також норми ЦК України містять достатньо механізмів захисту прав споживача у правовідносинах купівлі-продажу. Крім того, законодавець передбачив специфічний саме для цього типу правовідносин спосіб захисту перерахунок вартості товару (абзац 3 частини сьомої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

З наведених мотивів, апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_2 пені в розмірі 3% за кожен день прострочення в сумі 65 205,95 грн та в частині стягнення 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив, вважаючи їх необґрунтованими. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта скаргу підтримав, просив її задоволити.

Представник позивача скаргу заперечив, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не повністю.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 червня 2021 року ОСОБА_2 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 (діяльність у якому здійснює ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН») було придбано холодильник марки Liebherr CBNbe5778 вартістю 62 100,90 грн.

На підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу холодильника ОСОБА_2 видано фіскальний чек від 29 червня 2021 року (т. 1 а.с. 8) та виписано гарантійний талон (т. 1 а.с. 12-13).

Також встановлено, що в процесі експлуатації придбаний товар (холодильник) виявився з недоліками, у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернулася до авторизованого сервісного центру від виробника з вимогою про усунення недоліків товару.

Згідно акту/наряду на ремонт № 288 від 16 лютого 2022 року холодильник визнано таким, що не підлягає ремонту, та непридатним до експлуатації з причини «Інші недоліки»: Збій налаштувань холодильника. У зв`язку з відсутністю необхідної запчастини для ремонту» (т. 1 а.с. 9).

Вказаний акт/наряд отримано ОСОБА_3 12 квітня 2022 року.

26 квітня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до керівника ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» із заявою на повернення товару, в якій просила: 1) обміняти товар на аналогічний товар; 2) за умови, що на момент обміну аналогічного товару його немає в наявності, розірвати усний договір купівлі-продажу та одержати назад грошові кошти, що дорівнює ринковій вартості повернутого товару (т. 1 а.с. 10).

Листом № 28/04/22-01 від 28 квітня 2022 року (т. 1 а.с. 11) відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що холодильника Liebherr CBNbe5778 немає в жодному магазині їхньої мережі, а відтак задовольнити вимоги про обмін товару на аналогічний не вбачається можливим. Крім того, у зв`язку з відсутністю холодильників Liebherr CBNbe5778 в магазинах їхньої мережі, неможливим є задоволення вимоги про повернення коштів за вартістю товару станом на день пред`явлення вимоги.

У вказаному листі відповідач також посилався на те, що законодавством не передбачено можливості проведення розрахунків зі споживачем, відштовхуючись від ціни на товар в інших продавців. Тому ОСОБА_2 запропоновано звернутися в їхній магазин для можливості повернення сплаченої за товар грошової суми за чеком.

04 травня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області зі скаргою, в якій зіслалася на вищевикладені обставини та просила розглянути скаргу по суті і вирішити питання щодо проведення відповідного розрахунку ціни холодильника, яка склалася на момент звернення (т. 1 а.с. 14), а 13 травня 2022 року подала заяву, в якій просила звернутися до суду в її інтересах з метою захисту її порушених прав, як споживача (т. 1 а.с. 5).

У зв`язку з наведеним Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області звернулося до суду з даним цивільним позовом.

Частково задовольняючи позовну вимогу Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 82 899 грн за оплачений товар, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи судом не встановлено конкретної вартості холодильника Liebherr CBNbe5778 станом на 26 квітня 03 травня 2022 року, а пред`явлена позивачем сума до стягнення у 82 899 грн не підтверджена належними доказами, тому стягненню з відповідача на користь споживача підлягає вартість холодильника, яку фактично сплачено споживачем в розмірі 62 100,90 грн.

Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 3% за кожен день прострочення, то суд першої інстанції вважав таку обґрунтованою, оскільки вимога ОСОБА_2 про заміну товару на аналогічний чи повернення коштів від 26 квітня 2022 року залишається невиконаною. В той же час, суму пені слід вираховувати виходячи з розміру заборгованості 62 100,90 грн, що становить 65 205,95 грн. Врахувавши наведене, застосувавши аналогію закону у спірних правовідносинах та норму частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 65 205,95 грн пені.

Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним розміром відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди буде той розмір шкоди, який разом із стягнутою судом сумою у 62 100,90 грн покрив би витрати споживача на придбання аналогічної марки холодильника станом на час прийняття рішення по справі. Таким чином, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь споживача 30 000 грн моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення пені та моральної шкоди, враховуючи наступне.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача пені, позивач посилався на частину п`яту статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи вказану вимогу, суд першої інстанції погодився із твердженнями представника відповідача про те, що вказана норма закону стосується правовідносин за укладеними договорами про виконання робіт (надання послуг), яким договір купівлі-продажу, що мав місце між ОСОБА_2 та ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», не є. При цьому, суд зауважив, що норми про відповідальність продавця у разі невиконання ним зобов`язань, що випливають з договору купівлі-продажу, зокрема, в частині неповернення коштів за товар неналежної якості у встановлений законом строк за умови неможливості заміни товару на аналогічний, вказаний закон не містить, та дійшов висновку про застосування аналогії закону.

Однак, такі висновки суду першої інстанції є помилковими.

Так, частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до частини дев`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Встановлено, що ОСОБА_2 , діючи відповідно до статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», 26 квітня 2022 року звернулася до відповідача із заявою на повернення товару, в якій просила: 1) обміняти товар на аналогічний товар; 2) за умови, що на момент обміну аналогічного товару його немає в наявності, розірвати усний договір купівлі-продажу та одержати назад грошові кошти, що дорівнює ринковій вартості повернутого товару.

Однак, стаття 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає виплату пені тільки у разі затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк. При цьому, враховуючи, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу, а не договір про виконання робіт (надання послуг), підстав для застосування аналогії закону та приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин сторін у даній справі суд не мав.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_2 пені в розмірі 3% за кожен день прострочення в розмірі 65 205,95 грн ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що в силу пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Переглядаючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно з частинами першою та другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_2 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що саме такий розмір шкоди разом із стягнутою судом сумою у 62 100,90 грн покрив би витрати споживача на придбання аналогічної марки холодильника станом на час прийняття рішення по справі.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є помилковим та суперечить суті моральної шкоди як втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю інших осіб, а також положенням статті 23 ЦК України, якими визначено, в чому полягає моральна шкода та як визначається розмір її грошового відшкодування.

У справі, яка переглядається, встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 було реалізовано товар (холодильник) неналежної якості, що в силу пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою для відшкодування їй моральної шкоди.

Колегія суддів виходить з того, що наведені обставини щодо реалізації товару (холодильника) неналежної якості призвели до негативних змін в житті ОСОБА_2 , виникли незручності, пов`язані із відсутністю холодильника, хвилювання внаслідок порушення відповідачем умов договору, необхідно було докладати додаткові зусилля для відновлення порушеного права та терпіти пов`язані з цим переживання та стрес, виникла необхідність звернення до Держпродспоживслужби за захистом. Саме з цього виходив позивач, обґрунтовуючи розмір спричиненої ОСОБА_2 моральної шкоди, з чим погоджується суд. Однак, з урахуванням характеру страждань та обсягу заподіяної шкоди, а також принципів розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що сума в 10 000 грн буде достатньою грошовою компенсацією завданої ОСОБА_2 моральної шкоди.

Враховуючи викладене та положення частини четвертої статті 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди підлягає зміні, а саме стягненню з відповідача на користь споживача ОСОБА_2 підлягає 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди з підстав, наведених в мотивувальній частині цієї постанови.

В частині доводів апеляційної скарги щодо неналежності обґрунтування підстав задоволення вимоги про стягнення з відповідача 62 100,90 грн вартості холодильника,то такі не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право ОСОБА_2 залишилося незахищеним, оскільки відповідач не вжив жодних заходів задля усунення негативних наслідків недоліку проданої речі та кошти не повернув. Направлення листа № 28/04/22-01 від 28 квітня 2022 року (т. 1 а.с. 11) з роз`ясненням для споживача не спростовує наведеного та не є адекватним в даному випадку реагуванням на виявлені недоліки проданої речі за наявності заяви споживача про їх усунення.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою цієї статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, то пропорційно розміру задоволених позовних вимог (32,78%) стягненню з відповідача на користь державного бюджету підлягає судовий збір в розмірі 1 081,46 грн. Тому рішення суду в частині стягнення судового збору також слід змінити, стягнувши з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь державного бюджету 1 081,46 грн судового збору.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2023 року в частині стягнення пені в розмірі 3% за кожен день прострочення в сумі 65 205,95 грн скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» про стягнення пені відмовити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2023 року в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_2 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 1 081,46 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта