Провадження № 4-с/643/19/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

при секретарі Мітягіна К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові скаргу ОСОБА_1 , на дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича, стягувач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича щодо поновлення порушеного права.

В скарзі, ОСОБА_1 просила суд Визнати протиправними дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовичащодо накладення арешту на кошти боржника, відповідно до постанови від 03.04.2022 р., у виконавчому провадженні № 71395980; звернення стягнення на кошти боржника ОСОБА_1 , які знаходилися на рахунку для зарахування заробітних виплат, у виконавчому провадженні № 71395980 та просила зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича. Скасувати постанову про арешт коштів боржника № 71395980 від 03.04.2023.

Скарга вмотивована тим, що постановою про арешт коштів боржника від 03.04.2023 року накладено арешт на рахунок боржника, а саме накладено арешт на зарплатний рахунок в АТ «УКРСИББАНК», зазначила, що на даний рахунок зараховується тільки заробітна плата і також виписка із даного рахунку із якої вбачається, що на даний рахунок надходить тільки заробітна плата.

Разом з цим, приватним виконавцем порушено вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час виникнення спору). Та звернуто стягнення на заробітну плату боржника.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

ОСОБА_1 є боржником на підставі виконавчого листа Московського районного суду м. Харкова № 643/19940/21 від 06.03.2023 р. про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги теплопостачання у розмірі 55431 грн. 87 коп., 3% річних у розмірі 2435 грн. 06 коп., інфляційні витрати у розмірі 5644 грн. 22 коп. та судові витрати.

Стягнення боргу проводиться приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. за № 71395980.

11.04.2023 року приватним виконавцем звернуто стягнення на грошові кошти які знаходилися на картковому рахунку боржника ОСОБА_1 в розмірі 72405, 98 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 14.04.2023 року, закінчено виконавче провадження № 71395980 та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового стягнення.

З довідки АТ «УКРСИББАНК» від 14.04.2023 року, вбачається, що між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК» укладено договір та відкрито рахунок № НОМЕР_1 для зарахування, у тому числі заробітної плати у валюті «гривня» та оформлено карту.

З інформації про виконавче провадження № 71395980, вбачається, що 03.04.2023 року накладено арешт на кошти ОСОБА_1 , з метою забезпечення реального виконання рішення та усунення можливостей відчуження майна на яке можна звернути стягнення, накладено арешт на все майно боржника, в межах 72405, 98 грн.

Відповідно дост. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідноч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч.1 ст. 34 цього Закону (ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 1 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У ч. 1,3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

За таких обставин суд враховує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України), зокрема шляхом встановлення законом граничних розмірів відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника залежно від видів стягнення (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»). Тому звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату понад граничні розміри відрахувань заборонено законом.

Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наразі було продовжено до 18 серпня 2023 року.

При цьому на підставі п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час виникнення спору) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Судом встановлено, що накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 та винесення відповідної постанови державним виконавцем здійснено з порушенням норм Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 01.04.2023, а саме до скасування або до припинення воєнного стану на території України тимчасово припинено звернення стягнення на заробітну плату боржника. При цьому оскаржувана постанова була винесена 03.04.2023, тобто арешт на грошові кошти боржника, в тому числі і заробітну плату, був накладений в період дії воєнного стану в Україні.

Аналізуючи зміст постанови про арешт коштів боржника від 03.04.2023, суд відзначає, що приватним виконавцем не було враховано приписи Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 01.04.2023 щодо тимчасового припинення на період воєнного стану звернення стягнення на заробітну плату боржника, а тому скарга підлягає до часткового задоволення, а саме в частині скасування арешту на грошові кошти, які є заробітною платою боржника, на картковому рахунку для зарахування, у тому числі заробітної плати у валюті «гривня» відкритому у АТ «УКРСИББАНК» на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. знято арешт із зарплатного рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ «УКРСИББАНК», накладений в межах ВП №71395980, тобто приватним виконавцем поновлено права боржника, отже, станом на 11 липня 2023 року предмет спору в частині скасування постанови про накладення арешту відсутній, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-261, 268, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовичащодо:

-накладення арешту на кошти боржника, відповідно до постанови від 03.04.2022 р., у виконавчому провадженні № 71395980;

-звернення стягнення на кошти боржника ОСОБА_1 , які знаходилися на рахунку для зарахування заробітних виплат, у виконавчому провадженні № 71395980.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційної інстанції в 15-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Афанасьєв