Справа № 761/8230/22
Провадження № 2/761/585/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «МР Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР Банк» Луньо І.В. про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 07.04.2020 р. перебував у трудових відносинах з АТ «Сбербанк», а після зміни назви з АТ «МР Банк» на підставі контракту зі стоком дії до 06.04.2022 р. Разом з тим, 16.03.2022 р. на адресу електронної пошти позивача надійшов наказ уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР Банк» № 47/л від 15.03.2022 р. разом з попередженням про його майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників банку на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. 05.04.2022 р. адресу електронної пошти позивача надійшли два накази уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР Банк», зокрема наказ № 3-лк від 04.04.2022 р. про скасування попередження про наступне звільнення від 15.03.2022 р., а також наказ № 4-лк від 04.04.2022 р. про його звільнення з 06.04.2022 р. у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, позивач не погоджується зі своїм звільненням із зазначених у наказі причин, вважає, що дійсною причиною звільнення є припинення повноважень на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, а тому звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 12.05.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.04.2020 р. на підставі протоколу № 4 Наглядової ради АТ «МР Банк», попередня назва АТ «Сбербанк», був обраний членом Правління цього банку, на підставі чого з ним було укладено контракт №10-ТД/2020 зі строком дії до 06.04.2022 р.

16.04.2021 року відповідно до наказу № 89-пр позивача було переведено на посаду заступника Голови Правління та внесено відповідні зміни до контракту.

Постановою Правління Національного банку України № 91-рш/БТ від 25.02.2022 р. було прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МР Банк».

На підставі вказаного рішення НБУ, виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення № 131 від 25.02.2022 р. «Про початок процедур ліквідації АТ «МР Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» і призначено ліквідатором Луньо І.В. строком на три роки з 25.02.2022 р. до 24.02.2025 р. включно.

В зв`язку із початком процедури ліквідації відповідача з 25.02.2022 р., припиненням повноважень органів його управління та переходу повноважень до спеціально уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 16.03.2022 р. позивач отримав попередження про майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників Банку на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того у зв`язку з процедурою ліквідації відповідача, з 16.03.2022 р. позивача відправлено в простій з частковим збереженням заробітної плати.

05.04.2022 р. позивачем отримано наказ № 3-лк від 04.04.2022 р. про скасування попередження від 15.03.2022 р. про наступне вивільнення та наказ № 4-лк від 04.04.2022 р. про його звільнення з роботи з 06.04.2022 р. у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач не погодився зі своїм звільненням і надіслав на адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лист в якому зазначив, що вважає такі накази незаконними, оскільки на його думку він мав бути звільнений на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку із припиненням повноважень посадових осіб з виплатою вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частинні, що не суперечить цьому Закону.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2016 р. у справі 6-2001-цс15 зазначено, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та почата процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже, у випадку введення тимчасової адміністрація і початку процедури ліквідації в банку, всі взаємовідносини з кредиторами регулюються спеціальними нормами саме Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які мають пріоритет з врахуванням інших загальних норм чинного законодавства про працю в частині, що не суперечить Закону.

Суд вважає, що зазначене стосується в тому числі і питань звільнення працівників банків, що ліквідуються.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), а керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Таким чином, порядок вивільнення працівників банку, що ліквідується, серед яких був також і позивач, чітко врегульовано ч.2 ст. 46 Закону.

При цьому сама процедура вивільнення працівників в зв`язку із ліквідацією підприємства, установи, організації визначені статтею 40 КЗпП України, а саме, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; …

Крім того, частиною 1 статті 49-2 КЗПП України, передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

На виконання перелічених норм закону відповідач повідомив позивача за два місяці про наступне вивільнення в зв`язку із ліквідацією Банку.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставами для припинення трудового договору є закінчення його строку.

Як вбачається з наданої суду копії контракту від 07.04.2020 р. № 10-ТД/2020, укладеного між АТ «Сбербанк», перейменований в АТ «МР БАНК», та ОСОБА_2 , з наступними змінами, останній обіймав посаду заступника Голови правління цього банку зі строком дії контракту до 06.04.2022 р.

Отже судом встановлено, що строк дії контракту, що був укладений з позивачем, закінчився 06.04.2022 р., тобто раніше, ніж дата наступного вивільнення, зазначеного у відповідному попередженні, що було позивачу направлено відповідачем.

Враховуючи викладене, оскільки строк дії контракту закінчився раніше ніж мало відбутися вивільнення у зв`язку із ліквідацією банку, суд вважає, що позивача було правомірно звільнено саме за п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що в свою чергу узгоджується зі спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які мають пріоритет в правовідносинах, що виникли між сторонами, з врахуванням інших загальних норм чинного законодавства про працю.

Суд вважає помилковим твердження позивача, що укладений з ним контракт мав бути припиненим (розірваним) з початком ліквідаційної процедури у відповідача, із застосуванням положень п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Так, відповідно до Розділу 13 контракту, яким врегульовано порядок його припинення зазначено, що контракт припиняться із закінченням строку його дії, а також у разі дострокового припинення Наглядовою радою Банку повноважень працівника як члена Правління банку.

Разом з тим, враховуючи положення контракту, припинити повноваження позивача як члена Правління могла виключно Наглядова рада Банку, що узгоджується і з положеннями п.13 ч.7 ст. 39 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Статутом самого Банку.

Крім того, загальні засади припинення повноважень посадових осіб врегульовані ст. 99 ЦК України, відповідно до якої загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (ч.1). Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

З викладеного вбачається, що як обрання, так і припинення повноважень органу управління, в контексті положень Закону України «Про банки та банківську діяльність» і Цивільного кодексу України, відноситься до виключної компетенції загальних зборів, або наглядової ради, в залежності від організаційно-правової форми господарського товариства.

Крім того, необхідно зазначити, що дострокове розірвання Контракту врегульовано нормами як самого контракту (ст.ст.13.3, 13.4), так і КЗпП України (ст.ст. 40, 41), але які не врегульовують правовідносин між працівником і роботодавцем у разі дострокового припинення контракту в разі ліквідації Банку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України передбачає порядок звільнення посадових осіб та розмір вихідної допомоги за умови припинення їх повноважень саме за рішенням органу управління, а не в разі ліквідації підприємства, установи, організації, що врегульовано іншими нормами закону.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач правомірно звільнив позивача за п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині зміни формулювання причини звільнення за п.5 ч.1 ст. 41 К3пП України відсутні, у в`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи, що вимога про стягнення вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку є похідною від вимоги про зміну формулювання причини звільнення позивача, в задоволенні якої судом відмовлено, тому вказана вимога також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: