Справа № 721/588/23
Провадження 2/721/130/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д. за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Путила в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зазначав, що 02 вересня 2000 року зареєстрував шлюб із відповідачкою у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 125.

За час проживання у шлюбі в сторін народилося двоє дітей. На час звернення до суду із позовом одна дитина, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою та проживає разом із позивачем.

Одруження з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, вони віддалилися одне від одного, живуть порізно, не підтримують сімейно-шлюбних відносин близько трьох років та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові одне до одного. Подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідачка протягом тривалого часу перебуває за кордоном. Неповнолітня дочка залишилася проживати із позивачем на його самостійному вихованні.

В судове засідання позивач не з`явився. В заяві адресовані суду просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідачка не з`явилася. В заяві адресовані суду просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 вересня 2000 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_4 у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.3).

За час спільного проживання у сторін народилася народилося двоє дітей, одна з яких, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Прізвище, ім`я та по батькові відповідачки після зміни імені значиться - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 01.04.2021 року (а.с.4).

На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, між ними немає взаєморозуміння, спільно не проживають близько трьох років, не ведуть спільного господарства. Відповідачка ОСОБА_2 протягом тривалого часу перебуває за кордоном, позивач ОСОБА_1 самостійно піклується про дочку ОСОБА_3 та займається її вихованням і навчанням, здійснює належний догляд, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання Старостинського округу Виженської сільської ради № 2-48 від 10.05.2023 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 , остання просить залишити її на вихованні батька ОСОБА_1 за місцем їхнього постійного проживання в АДРЕСА_1 .

З довідки АТ "Чернівціобленерго" № 288 від 16.05.2023 року вбачається, що позивач працює у вказаному Товаристві з 03.06.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідачка визнала позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З тверджень позивача у позовній заяві вбачається, що відповідачка протягом тривалого часу перебуває за кордоном, між сторонами відсутній спір про місце проживання дитини, з таким позовом вони до суду не зверталися.

Із заяви відповідачки до суду вбачається, що остання визнає позовні вимоги у повному обсязі, з чого слідує, що вона погоджується із обставинами зазначеними у позові.

Із заяви ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається прохання останньої про залишення її на вихованні батька ОСОБА_1 за місцем їхнього постійного проживання в АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_5 не суперечить положенням ч. 2 ст. 29 ЦК України.

Згідно зі ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У матеріалах справи наявні докази щодо місця проживання дитини ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 за однією адресою, в АДРЕСА_1 . Відповідачка, як вбачається із довідки про місце її реєстрації, проживає в АДРЕСА_2 .

Спору між сторонами про місце проживання неповнолітньої дитини немає.

У свою чергу, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сторони не підтримують подружні стосунки та не проживають спільно, між ними немає взаєморозуміння, примирення не можливе, а збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, що має істотне значення. Вирішення питання про залишення проживання дитини разом із батьком на його самостійному вихованні після розірвання шлюбу, відповідає діючому законодавству та відповідати найкращим інтересам дитини.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 7, 8, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб зареєстрований 02 вересня 2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 125, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Залишити проживати разом із батьком ОСОБА_1 на його самостійному вихованні неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Уляна СТЕФАНКО