Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2023 Справа №607/7900/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., представника позивача Ленько Р.І., відповідача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Цимбалюка О.Є. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ПРОСТО-Страхування», ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ПРОСТО-Страхування» 95 444,04 гривень страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої в результаті ДТП, та 3900 гривень витрат, понесених на оплату вартості автотоварознавчої експертизи; з ОСОБА_1 - 10 000 гривень моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Позов мотивовано тим, що 06 серпня 2019 року близько 19 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Об`їзна, з вини водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , та який на праві власності належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Внаслідок ДТП позивачу було спричинено моральну та майнову шкоду. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у кримінальній справі № 607/23507/19. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «ПРОСТО-Страхування», відповідно до полісу серії АО № 3303846 від 08 травня 2019 року. 24 вересня 2019 року його син - ОСОБА_4 , який у момент ДТП керував автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , відразу після настання ДТП звернувся до представництва АТ «ПРОСТО-Страхування» у м. Тернополі та заповнив надані представником страховика форми документів та надав необхідні документи по страховому випадку. 26 вересня 2019 року представником страховика було оглянуто пошкоджений автомобіль, після чого повідомлено, що для здійснення виплати страхового відшкодування необхідно дочекатися рішення суду, яким буде встановлено винуватця ДТП. Після набрання законної сили ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 607/23507/19, якою завершено розгляд кримінального провадження про обвинувачення водія автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, позивач звернувся 18 травня 2021 року до АТ «ПРОСТО-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом АТ «ПРОСТО-Страхування» від 02 червня 2021 року № 04-1267 йому було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що він звернувся із заявою після спливу одного року з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п. 37.4.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на правовий висновок, висловлений у постанові ВП ВС від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, вказує, що він має право на відшкодування страхової суми за рахунок страховика, оскільки річний строк звернення із заявою до останнього пропущено з незалежних від потерпілого причин. Згідно висновку експерта № 464/19 від 25 листопада 2019 року, складеного за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, проведеної за зверненням потерпілого, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 115 250 гривень, вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ - 23 705,96 гривень. Тому, вартість завданих йому матеріальних збитків внаслідок пошкодження його автомобіля, з урахуванням вартості придатних для вторинного використання запчастин/складових становить 95 444,04 грн. Крім цього, за проведення зазначеної судової автотоварознавчої експертизи ним сплачено 3900 грн, які підлягають стягненню з відповідача ПАТ «ПРОСТО-Страхування». Окрім того, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у втратах, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушено його право власності. Вказує, що зазначена обставина змінила його звичний спосіб життя, обмежила можливість використання автомобіля для власних потреб, вільно і незалежно пересуватися без додаткових витрат часу та коштів на організацію вирішення щоденних справ. Йому та його сім`ї довелося користуватися послугами таксі, що викликало суттєві незручності у пересуванні, змінився звичний розпорядок дня, суттєво порушено спосіб життя. Крім того, джерелом переживань та негативних емоцій є та обставина, що автомобіль не підлягає ремонту, а кошти на відшкодування пов`язаної з цим шкоди до цього часу йому не відшкодовані, що не дає можливості придбати інший автомобіль протягом тривалого часу. У вартісному розмірі моральна шкода, завдана йому відповідачем ОСОБА_1 , як власнику автомобіля, у зв`язку з його пошкодженням, становить 10 000 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 . З цих підстав просить позов задовольнити.

05 червня 2023 року від відповідача - Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , стягнувши з останнього судові витрати та витрати на правову допомогу, з огляду на таке. Вказує, що з урахуванням того факту, що ДТП за участю автомобіля позивача мала місце 06 серпня 2019 року, а з заявою на виплату страхового відшкодування останній звернувся лише 18 травня 2021 року, тобто після спливу одного року з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п. 37.4.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «ПРОСТО-Страхування» відповідно до листа від 02 червня 2021 року прийнято рішення про відмову позивачу, у виплаті страхового відшкодування. Зазначає, що позивач не подав заяву про виплату страхового відшкодування у визначений законом строк (30 днів), а в позовній заяві не навів доводів, що свідчили б про поважність строків через які він не реалізував своє право на отримання відшкодування у встановлений законом спосіб, у зв`язку з чим вважає, що у АТ «ПРОСТО-страхування» не виникло обов`язку здійснення страхової виплати. Окрім того, відповідач вважає, що до позовної заяви ОСОБА_3 необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки останній пропустив строк позовної давності, так як дорожньо-транспортна пригода, що є предметом розгляду у даній справі, мала місце 06 серпня 2019 року, а з позовом до суду останній звернувся 20 квітня 2023 року. При цьому, позивач не просить його поновити та не наводить поважних причин пропуску цього строку, причин яких, на думку відповідача, немає. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Окрім того, позивачем не надано документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

13 червня 2023 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_3 , позовні вимоги про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень не визнає, погоджується з доводами, викладеними у відзиві на позов, який подано ПАТ «ПРОСТО-Страхування» за вихідним № 405-131038 від 29 травня 2023 року.

15 червня 2023 року від представника позивача - адвоката Ленько Р.І. надійшла відповідь на відзив, згідно яких вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, безпідставними та незаконними, виходячи з наступного. Щодо посилання відповідача на правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування з підстав неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, то незаконність такої відмови обґрунтовано у позовній заяві з посиланням на правові висновки Верховного Суду. Щодо недотримання 30 денного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування, встановленого ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то ця обставина не була підставою для відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування і вона не передбачена цим Законом як підстава для такої відмови. Доводи відповідача щодо необхідності застосування строку позовної давності, є безпідставними, оскільки згідно п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ, строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, який діяв до 30 червня 2023 року, та в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану - на строк його дії, який продовжено до 18 серпня 2023 року. Таким чином, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, у зв`язку з його продовженням на даний час триває, а тому не пропущений позивачем. Щодо доводів відповідача у відзиві про те, що позивачем не надано документів, передбачених ст. 35 Закону № 1961 (в тому числі документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, документ, що підтверджує право на отримання відшкодування тощо), то вони не відповідають дійсності, оскільки такий документ відповідачу надавався. При цьому, з цих підстав відповідач не відмовляв у виплаті страхового відшкодування, тому ці доводи не стосуються предмету спору. Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та незаконними.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача - Ленько Р.І. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Цимбалюк О.Є. проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзивах відповідачів на позов, та просили відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача ПАТ «ПРОСТО-Страхування» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов представник відповідача - адвокат Синюк С.Л. просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Позивач ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002261, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України закрито на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України.

Відповідно до вироку суду та ухвали суду апеляційної інстанції встановлено, що 06 серпня 2019 близько 19.40 год. водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керуючи автомобілем «Volkswagen Transport», p.н. НОМЕР_4 в стані алкогольного сп`яніння, рухався з одним пасажиром вулицею Об`їзна у м. Тернопіль, а саме правою смугою транспортного потоку до вулиці Протасевича. Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України.

На відрізку проїзної частини вул. Об`їзна, що неподалік «Гаївського моста», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, водій ОСОБА_1 , грубо порушуючи вимоги п. 16.11. ПДР України, не зупинився перед проїздом перехрестя з круговим рухом та не надав перевагу в русі автомобілям, які в той момент рухались по головній дорозі перехрестя з круговим рухом, чим створив своїми діями небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху. Після цього водій ОСОБА_1 допустив контактування із бетонним блоком, який розташований з правого боку проїзної частини дороги в межах «Гаївського моста» у м. Тернопіль, внаслідок чого автомобіль «Volkswagen Transport», р.н. НОМЕР_4 відкинуло на зустрічну смугу для руху, якою в цей час рухався технічно справний автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_4 , в салоні якого знаходились два пасажира.

Своїми діями, які виразились у виїзді на зустрічний бік дороги, водій автомобіля «Volkswagen Transport» ОСОБА_1 створив аварійну обстановку для водія автомобіля «Renault Kangoo» ОСОБА_4 , позбавивши його технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення в даній дорожній обстановці та допустив тим самим зіткнення між вказаними транспортними засобами на зустрічній відносно свого руху смузі.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3303846 в Приватному акціонерному товаристві «ПРОСТО-Страхування», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 100 000 гривень, розмір франшизи - 1000 грн.

Згідно висновку експерта № 464/19 від 25 листопада 2019 року судової автотоварознавчої експертизи судового експерта Мазура Степана Степановича, проведеного за заявою ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ RENAUL Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 06 серпня 2019 року, станом на час проведення експертизи дорівнює вартості автомобіля та становить 115 250 гривень; вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ RENAUL Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 06 серпня 2019 року, станом на час проведення експертизи ймовірно будуть становити 23 705,96 гривень.

18 травня 2021 року позивач звернувся до АТ «ПРОСТО-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме - відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06 серпня 2019 року на вул. Об`їзна у м. Тернополі за участю транспортного засобу марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно відповіді АТ «ПРОСТО-страхування» від 02 червня 2021 року, страхова компанія повідомила ОСОБА_3 про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що з урахуванням того факту, що ДТП мала місце 06 серпня 2019 року, а з заявою він звернувся лише 18 травня 2021 року, тобто після спливу 1 року з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п. 37.4.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «ПРОСТО-страхування», в будь-якому разі немає правових підстав для виплати страхового відшкодування.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення невиплаченого страхового відшкодування з ПАТ «ПРОСТО-страхування», суд виходить із такого.

Як визначено у статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

На час вчинення ДТП цивільна відповідальність транспортного засобу винуватця ДТП ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «ПРОСТО-Страхування».

Згідно статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Із змісту статті 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо недотримання 30-денного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування, встановленого статтею 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказана обставина не передбачена статтею 37 вказаного Закону як підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Разом з тим, відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Як видно із матеріалів справи, ДТП мало місце 06 серпня 2019 року, а з заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 звернувся 18 травня 2021 року, отже із пропуском річного строку встановленого 37 Закону № 1961-IV.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зроблено висновок, що аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

В світлі висновків вказаної постанови суд вважає, що ОСОБА_3 пропустив строк річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування із незалежних від нього причин.

Так, ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , у момент ДТП, після ДТП звертався до представництва АТ «ПРОСТО-страхування» у м. Тернополі з метою повідомлення про страховий випадок та надання необхідних документів, та 26 вересня 2019 року представником страховика було оглянуто пошкоджений автомобіль позивача, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 26 вересня 2019 року.

Судом враховано, що за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснювалося досудове розслідування та кримінальне провадження про обвинувачення водія автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 УКК України, розглядалося судом, і лише після постановлення ухвали апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 607/23507/19, якою завершено розгляд даного кримінального провадження, остаточно було встановлено вину останнього у даній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 06 серпня 2019 року.

Як було встановлено в ході судового розгляду, позивач 18 травня 2021 року звертався з заявою про виплату страхового відшкодування до страховика в розмірі оціненої шкоди.

Згідно висновку судового експерта №464/19 від 25 листопада 2019 року судової автотоварознавчої експертизи ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ RENAUL Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 06 серпня 2019 року, станом на час проведення експертизи становить 115 250 гривень, а вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ RENAUL Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП, - 23 705,96 гривень.

Суд бере до уваги цей висновок експерта щодо визначення суми матеріального збитку завданого позивачу, оскільки такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам статті 102 ЦПК України, є науково обґрунтований, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

При цьому суд вважає заявлений позивачем розмір відшкодування майнової шкоди, спричиненої в результаті ДТП в сумі 95 444,04 гривень необґрунтованим.

В силу статтей 12, 28, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що позивач має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку, а саме страхову виплату в розмірі 90 544,04 гривень (115 250 грн (вартість збитку, завданого т/з) - 23 705,96 грн (вартість придатних для використання запчастин/складових т/з) - 1000 грн (франшиза)), яка страховиком йому виплачена не була.

Враховуючи те, що невиплачена сума страхового відшкодування становить 90 544,04 грн, тому позов в частині вимог до ПАТ «ПРОСТО-Страхування» про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи позовну вимогу в частині позову до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого.

У відповідності до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із змісту статті 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої душевними стражданнями у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що з вини відповідача знищено транспортний засіб позивача, а отже очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій від знищення свого майна та внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_3 протягом тривалого часу, більше трьох років, був змушений прикладати додаткових зусиль щоб відновити свої майнові права відстоюючи свої інтереси в судах у зв`язку із відмовою добровільно відшкодувати шкоду. Порушився звичний устрій його життя та життя його сім`ї, враховуючи те що він був позбавлений на тривалий час зручного засобу пересування.

Отже, враховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивача, те що через неправомірні діями відповідача було пошкоджене майно, при цьому ОСОБА_1 в момент пошкодження перебував в стані алкогольного сп`яніння, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити в сумі 10000 гривень, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення.

Вирішуючи клопотання представника відповідача - ПАТ «ПРОСТО-страхування», заявленого у відзиві на позов, про застосування строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, мала місце 06 серпня 2019 року, а до суду з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, він звернувся 02 травня 2023 року.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Підстави для застосування спеціальної позовної давності до даних позовних вимог відсутні.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.

Окрім того, згідно даної Постанови, з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023.

Отже, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на період дії карантину - з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Окрім того, згідно із пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Згідно пункту 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01 травня 2023 року.

Таким чином, трирічний строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, у зв`язку з його продовженням на період дії карантину та на період дії воєнного стану, на даний час триває, тому підстави для відмови у позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності позивачем відсутні.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить із такого.

Відповідно до часини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (стаття 133 частина 3 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).

При цьому, у відповідності до пункту 3 частини третьої статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат суд враховує, що саме ПАТ «ПРОСТО-Страхування» зобов`язане відшкодувати шкоду, спричинену за наслідками ДТП, для визначення розміру якої за замовленням позивача проводилася судова експертиза.

Оскільки позов в частині позовних вимог до ПАТ «ПРОСТО-Страхування» задоволено частково, на 94,87% - 90544,04 грн з 95444,04 грн, в силу статті 141 ЦПК України з ПАТ «ПРОСТО-Страхування» слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 4605,37 грн (94,87% з 3900 грн (витрати, понесені на оплату експертизи) + 1% від 90544,04 грн. (судовий збір)).

Окрім того, враховуючи те, що позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме - в розмірі 10000 гривень, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 100 грн (1% від 10 000 грн.)

Керуючись статтями 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» в користь ОСОБА_3 90544,04 грн та 4605,37 грн судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 10000 грн моральної шкоди та 100 грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2023 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідачі:

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-Страхування», м. Київ, вул. Герцена, 10, .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк