ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5381/23 Справа № 173/766/22 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Барильської А.П., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Донця Віталія Валерійовича на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за яким просила суд в порядку поділу майна подружжя визнати за відповідачем ОСОБА_2 , право приватної власності на транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 . Визнати за нею ОСОБА_1 право спільної часткової власності у розмірі частини на спірні транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 . Припинити право спільної часткової власності на частину автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикла КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 за ОСОБА_1 . Стягнути із відповідача ОСОБА_2 , на її, ОСОБА_1 ,. користь грошову компенсацію вартості частини на спірні транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 в сумі 136 453 грн. 50 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивовано тим, що 16 липня 2021 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 61.

15 липня 2022 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 16 серпня 2022 року.

В період шлюбу за рахунок спільних коштів вони придбали наступні транспортні засоби:

- 23 грудня 2021 року автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1244/2021/3001586 від 23 грудня 2021 року;

-22 лютого 2022 року мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1244/2022/3124271 від 22 лютого 2022 року.

Відповідно до звітів про визначення вартості майна, вартість автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 складає 269 867.00 грн. вартість мотоцикла КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 23 040.00 грн., тому вартість компенсації транспортних засобів відповідачем на її користь складає 136 453 грн. 50 коп.

Оскільки вищевказані транспортні засоби знаходяться у повному володінні відповідача, який є одночасно і титульним власником даного майна то позивач вважає за можливе залишити дані транспортні засоби у володінні ОСОБА_2 , та стягнути на її користь грошову компенсацію вартості зазначених транспортних засобів. Так як транспортні засоби є неподільним майном і виділення із них частини без збереження цілостності його функціонування неможливе, оскільки приведе до фактичного його руйнування,тому єдиний можливий спосіб захисту права власника - залишити майно одному із подружжя, а іншому подружжю виплати грошову компенсацію вартості даних транспортних засобів, що й стало підставою звернення до суду.

Відповідачем ОСОБА_2 ,. подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 ,, згідно якої ОСОБА_2 ,. просить стягнути із ОСОБА_1 , компенсацію за проданий автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , що є об`єктом спільної часткової власності, у розмірі 144 817 .00 грн.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою обґрунтовує тим, що в період шлюбу він і ОСОБА_1 ,, 15 грудня 2021 року придбали також автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , зареєструвавши право власності на даний транспортний засіб за останньою. Згідно інформації територіального сервісного центру МВС № 1244 від 08 липня 2022 року, зазначений автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_1 , 15 грудня 2021 року, перереєстровано на іншу фізичну особу 13 червня 2022 року.

Зазначений транспортний засіб був придбаний в період шлюбу з ОСОБА_1 . З позовної заяви ОСОБА_1 , від 17 червня 2022 року про поділ спільного майна подружжя вбачається, і він не заперечує, що їхні з дружиною сімейні відносини припинились ще в березні місяці 2022 року. З цього часу вони навіть проживають окремо один від одного та сумісне господарство не ведуть.

Спірним автомобілем ОСОБА_1 , користувалась особисто і з 13 червня 2022 року без його згоди продала його іншій особі. Отриманими від продажу грошовими коштами ОСОБА_1 ,. розпорядилась самостійно, витративши їх на особисті потреби.

Ринкова вартість легкового автомобіля «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , згідно висновку експерта за результатами проведення експертизи № 1107/01 від 11 липня 2022 року складає 289 633грн. Сума компенсації за частину належного йому майна складає 144 817.00 грн. Зазначену суму він просить стягнути із ОСОБА_1 , що й стало підставою для подання зустрічної позовної заяви.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв. 2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикл КМЗ К - 750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв. 2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикла КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , як спільну сумісну власність подружжя.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість частини автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикла КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 в сумі 136 453грн.. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено та ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за проданий автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , що є об`єктом спільної сумісної власності в сумі 144 817 грн..

Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а отже підлягає поділу між сторонами

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині задоволених зустрічних позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2021 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 61, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб.

15 липня 2022 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 16 серпня 2022 року.

В період шлюбу за рахунок спільних коштів вони придбали наступні транспортні засоби:

- 23 грудня 2021 року автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1244/2021/3001586 від 23 грудня 2021 року;

- 22 лютого 2022 року мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 ;

- 15 грудня 2021 року автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , що підтверджується повідомленнями територіального сервісного центру МВС № 1244.

Транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 ; і автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 є спільною сумісною власністю сторін, ОСОБА_1 ,.і ОСОБА_2 , оскільки були придбані в період шлюбу.

Також судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин транспортні засоби автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 залишились у ОСОБА_3 , а транспортний засіб автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 залишився у ОСОБА_1 .

Автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , також є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 , оскільки був придбаний 15 грудня 2021 року, тобто в період шлюбу та був зареєстрований за ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням ТСЦ № 1244.

Також встановлено, що 13 червня 2022 року зазначений автомобіль був проданий ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , що підтверджується копією договору купівлі продажу транспортного засобу № 1244/2022/3216329.

Задовольняючи частково первісний позов, районний суд обґрунтовано виходив з того, що транспортні засоби автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D, номерний знак НОМЕР_1 та мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , були придбані подружжям ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , в період шлюбу, а тому вони є спільною сумісною власністю сторін, а оскільки дані транспортні засоби залишились в користуванні відповідача, ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 , права власності на дані транспортні засоби і припинення права власності ОСОБА_1 ,. на частину зазначених транспортних засобів підлягають задоволенню зі стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості частини зазначених транспортних засобів.

Крім того, встановлено, що частини зазначених транспортних засобів складатиме 292 907.00 грн. : 2 = 146 453.50 грн., проте, згідно позовних вимог за уточненою первісною позовною заявою позивачка просить стягнути з відповідача 136 453 грн., 50 коп. на відшкодування вартості належної їй частини, зазначених транспортних засобів. Тому виходячи із меж заявлених позовних вимог суд вважає за можливе стягнути із відповідача ОСОБА_2 ,. на користь позивача ОСОБА_1 , 136 453 грн., 50 коп. на відшкодування вартості належної їй частини, зазначених транспортних засобів.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що на час розгляду справи, автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , проданий, позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , має право на отримання від ОСОБА_1 ,. компенсацію у вигляді частини вартості даного автомобіля, за належну йому частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Згідно із ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділ сумісного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У відповідності до абз. 4 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Як вбачається з матеріалів справи сторони під шлюбу 15 грудня 2021 року придбали автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , що підтверджується повідомленнями територіального сервісного центру МВС № 1244, а в подальшому позивачем ОСОБА_1 цей автомобіль було продано 13 червня 2022 року ОСОБА_4 , що підтверджується копією договору купівлі продажу транспортного засобу № 1244/2022/3216329.

Крім того встановлено, що відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року між сторонами шлюб було розірвано та в рішенні суду зазначається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося і вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, та ухвалою вказаного суду від 23 травня 2022 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження по справі.

Тобто на час звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу позивач з відповідачем вже не проживали, а тому продаж 13 червня 2022 року автомобіля «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , відбувся без згоди відповідача.

У зв`язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частки вартості вказаного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийняв передчасне рішення про задоволення зустрічних позовних вимог не вирішивши питання про поділ спірного автомобіля, не прийнявши до уваги той факт, що даний автомобіль вже не належить сторонам, а отже не являється об`єктом спільної власності, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачка будь-якими належними і допустимими доказами не спростувала факт того, що вказаний спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Рішення суду в частині частково задоволеного первісного позову не переглядалось, оскільки не було предметом апеляційного оскарження.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Донця Віталія Валерійовича - залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

І.Ю. Ткаченко