Справа №466/3503/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2023 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Сливка І.П.
за участю позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.
В обґрунтування даного позову вказує на те, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 разом з уже покійним батьком ОСОБА_4 проживали в одній квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті батька квартира була успадкована у рівних частках між його дітьми: позивачем, відповідачем та донькою ОСОБА_3 (третя особа). Однак, відповідач ОСОБА_2 самовільно зробив переобладнання квартири: поставив туалет в житловій кімнаті, пізніше встановив там і душову кабінку, згодом встановив обмежувальні перегородки, на кухні. Позивач зазначає, що вищевказані обставини ускладнюють користування кухнею, коридором, порушуючи його права.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи проти задоволення позову заперечив та пояснив, що позовні вимоги є безпідставними.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала.
Вислухавши позицію учасників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю, виходячи з наступних міркувань.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В силу вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право завернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 разом з уже покійним батьком ОСОБА_4 проживали в одній квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
Після смерті батька, квартира була успадкована у рівних частках між його дітьми: позивачем, відповідачем та донькою ОСОБА_3 (третя особа), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 580, спадкова справа № 15/2020, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Право власності позивача на частину вищевказаної квартири підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 249240465, та номером запису про право власності № 41100158.
Загальна площа (кв. м) Квартири становить: 40.6, житлова площа (кв. м): 29.1. Квартира складається з двох житлових кімнат та кухні. Також, комора в підвалі площею 10,5 кв.м.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самовільно зробив переобладнання квартири: поставив туалет в житловій кімнаті, пізніше встановив там і душову кабінку. Згодом встановив обмежувальні перегородки, на кухні, що підтверджується фотографіями перегородки.
Крім цього, факт встановлення гіпсокартонної перегородки у квартирі підтверджується актом комісії ЛКП «Старий Львів» від 24.02.2023 року.
Вищевказані обставини ускладнюють користування позивачем кухнею, коридором, порушуючи його права.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).
Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.
Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.).
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
П.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Стаття 391 Цивільного кодексу України закріплює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самовільно зробив переобладнання квартири: поставив туалет в житловій кімнаті, пізніше встановив там і душову кабінку. Згодом встановив обмежувальні перегородки, на кухні, що підтверджується фотографіями перегородки.
Вказані дії були зроблені без дотримання порядку, передбаченого чинним законодавством.
Вищевказані обставини ускладнюють користування позивачем кухнею, коридором, порушуючи його права.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що незаконне переобладнання відповідачем квартири порушує право позивача, як співвласника, та створює позивачеві перешкоди у користуванні доступу до приміщення, а тому таке право слід поновити шляхом зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 386 ЦК України, суд, -
Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Галицьким РВ ГУДМС України у Львівській обл. 09.08.2013 p.; ІПН: НОМЕР_3 ) перешкод у користуванні житовим приміщенням, а саме 1/3 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у користуванні часткою квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу перегородок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,6 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя І.Р.Волоско