Справа № 357/3795/23
Провадження № 2/357/1540/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

10 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюк П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості та штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

23.03.2023 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 05.04.2023, мотивуючи тим, що 08 жовтня 2021 року між нею та ОСОБА_3 було укладено Договір № СВ 0810, за умовами якого вона зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а остання зобов`язалася прийняти цей Комплекс, згідно Акту приймання - передачі товару та сплатити за нього визначену Договором грошову суму в розмірі 17 207,00 грн. Вона, дотримуючись умов Договору, належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами договору Актом приймання-передачі товару від 08.10.2021 та актом наданих послуг від 21.12.2021. В свою чергу, відповідач отримала Комплекс, будь-яких претензій щодо такого отриманого Комплексу та щодо виконання ФОП своїх зобов`язань за Договором не мала та не висувала, про що свідчить підпис відповідачки у вказаних Актах. Згідно п.5.1. Договору загальна вартість Комплексу складає 17207, 00 грн. Пунктом 5.3. Договору встановлено, що при оплаті Комплексу відповідач в день підписання Договору вносить на поточний рахунок або в касу ФОП перший платіж в розмірі 2000,00 грн. Пунктами 5.4, 5.5. Договору встановлено, що відповідач сплачує за Комплекс частинами, рівними платежами не пізніше 08 числа кожного місяця у сумі 2534, 50 грн. А остаточно розрахуватись за Комплекс відповідач зобов`язувалася не пізніше 08.04.2022 (п. 5.6. Договору). Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконала не у повному обсязі, а саме сплатила лише частину вартості Комплексу у сумі 7082,00 грн. Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою основна сума заборгованості відповідача за Комплекс складає 10125, 00 грн. Нею було направлено відповідачу письмову претензію вих. № 2 від 23.02.2022 року з вимогою щодо погашення заборгованості за Договором. Однак, відповідач залишила таку претензію без відповіді та без виконання. При цьому, в претензії було зазначено, що у випадку не погашення існуючої суми боргу у добровільному порядку, вона буде змушена звернутися до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів. Оскільки, згідно п.5.6. Договору, відповідач мала повністю розрахуватися за Комплекс не пізніше 08.04.2022, то очевидним фактом є допущене відповідачем порушення своїх зобов`язань за Договором. Враховуючи положення ЦК України, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 10125, 00 грн. Також, в порядку ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки, тому з відповідача на її користь підлягає до стягнення пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 09.01.2022 по 09.01.2023 у сумі 3846,83 грн., та в порядку ст. 625 ЦПК України 3 % річних за період з січня 2022 року по січень 2023 року у розмірі 303,75 грн. Тому, просила у судовому порядку стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором у сумі 10125,00 грн., пеню у розмірі 3846,83 грн., 3% річних у розмірі 303,75 грн. та судові витрати у розмірі 1073,60 грн.

26.04.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач - ФОП ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач - ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала.

На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_3 ) було укладено Договір № СВ 0810 (далі Договір), що підтверджено матеріалами справи (а.с.8,15-18).

Згідно п. 1.1 Договору ФОП ОСОБА_1 зобов`язалася надати ОСОБА_5 комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя т.м. «NIKARI» (далі Комплекс), а ОСОБА_4 зобов`язалася прийняти цей Комплекс згідно Акту приймання - передачі сплатити за нього визначену Договором грошову суму (ціну).

П.1.2 Договору під Комплексом розуміється продаж набору косметики та надання косметологічних послуг, а згідно п.1.3 Договору асортимент, кількість, комплектація, перелік складових Комплексу і загальна сума Договору визначаються в Переліку №1 (специфікації), який є невід`ємною частиною Договору, що узгоджується з вказаним Переліком (а.с.9).

П. 2.4 Договору визначено, що зобов`язання позивача по передачі Комплексу вважаються виконаними в момент передачі Комплексу в розпорядження відповідача, згідно Акту приймання-передачі та підписання Договору.

Встановлено, що позивач, дотримуючись умов Договору, належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі товару від 08.10.2021 та актом наданих послуг від 21.12.2021 (а.с. 10), з яких також вбачається, що відповідач отримавши Комплекс, будь-яких претензій щодо Комплексу та щодо виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором не зазначила, отже погодилася з умовами договору та отриманими послугами.

Згідно п.5.1. Договору загальна вартість Комплексу складає 17207,00 грн.

П. 5.3. Договору встановлено, що при оплаті Комплексу відповідач в день підписання даного Договору вносить на поточний рахунок або в касу ФОП перший платіж в розмірі 2000,00 грн.

П.п. 5.4, 5.5. Договору встановлено, що відповідач сплачує за Комплекс частинами, рівними платежами не пізніше 08 числа кожного місяця у сумі 2534,50 грн., а згідно п. 5.6. Договору остаточно розрахуватись за Комплекс відповідач зобов`язалася не пізніше 08.04.2022.

Встановлено, що ОСОБА_4 здійснила на користь ФОП ОСОБА_1 на виконання умов Договору кошти, а саме: 09.10.2021 2000,00 грн. (перший платіж за Комплекс), 28.10.2021 2550,00 грн. та 30.11.2021 2532,00 грн., що підтверджено товарними чеками № 953, №1043, №1302 ( а.с.13,14).

Таким чином, на виконання умов Договору відповідачем було сплачено на користь позивача загальну суму коштів у розмірі 7082,00 грн., однак станом на 08.04.2022 ОСОБА_4 зобов`язання за Договором щодо оплати вартості отриманого Комплексу в повному обсязі не виконала, а саме: не сплатила кошти у розмірі 10125,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідачу письмову претензію вих. № 2 від 23.02.2022 (а.с.12) з вимогою щодо погашення заборгованості за Договором, однак відповідач не здійснила жодних дій щодо усунення заборгованості в позасудовому порядку, тому позивач звернулася до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів Цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору, а відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, підписання Договору № СВ 0810 від 08.10.2021 свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору, а враховуючи, що недійсність вказаного договору прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним, він є правомірним.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.706 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання. Покупець має право повністю оплатити товар у будь-який час у межах встановленого договором періоду розстрочення його оплати.

Відповідно до ч. 1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач у порядку визначеному Договором передав Комплекс відповідачу, що є зустрічним виконанням його договірного обов`язку, відповідач зобов`язана виконати свій обов`язок щодо оплати вартості Комплексу у повному обсязі, згідно умов Договору.

Ч. 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що відповідач, прийнявши Комплекс, погодилася із виконанням своїх договірних обов`язків щодо оплати за нього визначеної договором грошової суми (ціни), однак виконала взяті на себе зобов`язання не в повному обсязі, а саме сплатила не повну суму (ціну) за Договором, а отже має заборгованість перед позивачем.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № СВ0810 від 08 жовтня 2021 року у розмірі 10125,00 грн.

Також, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за невиконання грошового зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 3846,83 грн. за період з 09.01.2022 по 08.01.2023.

Однак, суд не погоджується з даними твердженнями виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, п. 6.2 Договору № СВ0810 від 08 жовтня 2021 року сторони погодили, що у випадку затримки відповідачем сплати грошових коштів, передбачених пунктами 5.3,5.4,5.5 даного Договору строком більше ніж на п`ять календарних днів поспіль, остання сплачує позивачу неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Отже, вказаним Договором сторони погодили розмір пені у разі прострочення виконання відповідачем зобов`язання у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання, а не у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини щодо прострочення відповідачем виконання зобов`язань передбачених пунктами 5.4,5.5 вказаного Договору, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі визначеному Договором.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором в порядку ст. 625 ЦК України, за період з січня 2022 року по січень 2023 року.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №758/1303/15-ц, провадження №14-68цс18) зазначено, що ст.625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, лише після спливу визначеного договором строку зобов`язання сплати коштів у повному обсязі (08.04.2022) позивач має право забезпечити свої права і інтереси на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, тому нараховані позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.01.2022 по 08.04.2022 не підлягають до задоволення.

Також, судом враховуються, що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було продовжено, зокрема, до 18 серпня 2023 року.

Крім того, 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила факт форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме: військову агресію росії проти України.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 пені у розмірі 6,38 грн. за період з 09.01.2022 по 23.02.2022 (розрахунок: 10125,00 грн. сума боргу, х 0,5 % - пеня визначена / 100 х 46 кількість днів / 365) та про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення 3% річних у розмірі 303,75 грн. за період з січня 2022 року по січень 2023 року.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с.1), тому з відповідача на її користь стягуються судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 761,93 грн.

Керуючись ст. 11, 204, 205, 207, 525, 526, 530, 538, 549,551, 611, 612, 624 - 629, 655, 706, 901 ЦК України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», ст. 4, 12, 76 81,141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 ), про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 кошти за договором № СВ0810 від 08 жовтня 2021 року, а саме: суму заборгованості у розмірі 10125,00 грн. та пеню за прострочення виконання зобов`язання за період з 09.01.2022 по 23.02.2022 у розмірі 6,38 грн., всього 10131,38 грн. (десять тисяч сто тридцять одна гривня 38 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 761,93 грн. (сімсот шістдесят одна гривня 93 копійки).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12.07.2023.

Суддя О. В. Бондаренко