Провадження № 2-з/359/64/2023
Справа № 359/6283/23
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

28 червня 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна між подружжям, якою просить суд : визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 103,92 кв.м., що розташований на земельній ділянці, з кадастровим номером: :05:007:0300 за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Безуглівка та земельну ділянку площею 0,0602 га, кадастровий номер :05:007:0300; Визнати частину незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 103,92 кв.м., що розташований на земельній ділянці, з кадастровим номером: :05:007:0300 за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Безуглівка та частину земельної ділянки площею 0,0602 га, кадастровий номер :05:007:0300 за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Безуглівка на праві власності за ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, якою просить : винести ухвалу про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0602 га, кадастровий номер :05:007:0300 за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Безуглівка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208. Заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини (в тому числі переуступку права вимоги за Договором доручення №НАЗ- 43/16062021 від 16 червня 2021 року), що спричинять, чи зможуть спричинити у подальшому перехід права власності на незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 103,92 кв.м., що розтало-ваний на земельній ділянці, з кадастровим номером: :05:007:0300 за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Безуглівка та земельну ділянку.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 під час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність : земельну ділянку площею 0,0602 га, кадастровий номер :05:007:0300 за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Безуглівка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208; незавершений будівництвом житловий будинок, загальною площею 103,92 кв.м., що розтало-ваний на земельній ділянці, з кадастровим номером: :05:007:0300 за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Безуглівка. Позивач зазначає, що відповідач відмовилась вводити будинок в експлуатацію та оформити належним чином право власності на новозбудований об`єкт нерухомості. Після чого ОСОБА_2 01 травня 2023 року подала до суду позов про розірвання шлюбу. Від укладення договору про поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 відмовилась. З огляду на те, що предметом позову є незаверше-ний будівництвом житловий будинок, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером : :05:007:0300, що також є предметом поділу існує велика імовірність відчуження даного будинку шляхом укладення договору переуступлення права вимоги. Доказом того, що відповідач може відчужити спільну сумісну власність є : відмова від введення будинку в експлуатацію, хоча він вже повністю збудований; факт укладення договорів на майно, що не є нотаріально посвідченими на ім`я відповідача, що після розлучення дають їй право одноособово, без згоди позивача, укладати правочини, що призведуть до відчуження права на незавершений будівництвом будинок, а з ним і на земельну ділянку; відмова від поділу майна шляхом укладення нотаріального договору. Ця обставина свідчить також про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспон-денції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 28 червня 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про його забезпечення, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконан-ня можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 359/6283/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна між подружжям. Провадження у вказаній справі ще не відкрито.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Судом встановлено, що заявником не надано жодних доказів щодо наявності намірів відповідача щодо відчуження земельної ділянки та незавершеного будівництвом індивідуаль-ного житлового будинку. Доводи заявника про те, що вказане нерухоме майно буде відчужено ОСОБА_2 наразі є лише припущенням та не доведено належними і допустимими доказами.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, та з метою не порушення прав і законних інтересів власника майна, суд приходить висновку про відмову у забезпеченні позову.

Одночасно суд роз`я снює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду та наявності для цього підстав.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України визначених і доведених для забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику - ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.