Постанова

Іменем України

05 липня 2023 року

м. Київ

справа № 336/1272/19

провадження № 61-17679св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецсплав»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року у складі судді Щасливої О. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецсплав» (далі - ТОВ «Запоріжспецсплав»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтований тим, що з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року він працював за спеціальністю горнового феросплавної печі в ТОВ «Запоріжспецсплав» та мав повну зайнятість на роботі із шкідливими умовами праці, що дає право на отримання пільгової пенсії за віком відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідач заперечує, що позивач був зайнятий на роботі зі шкідливими роботами, виконання яких дає право на отримання пенсії, відповідно до Списку № 1 протягом повного робочого дня, тому цей факт потребує встановлення у судовому порядку.

Просив суд встановити, що з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року він працював у ТОВ «Запоріжспецсплав» за спеціальністю горнового феросплавної печі та мав повну зайнятість на роботі із шкідливими умовами праці, що відповідає переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, затвердженим ТОВ «Запоріжспецсплав»; зобов`язати відповідача надати уточнюючу довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії із зазначенням періоду робіт, що зараховується до спеціального стажу, професії, характеру виконуваної роботи, розділу, підрозділу, пункту найменування списку або його номеру, до якого включається цей період роботи, первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана вказана довідка, за період з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року, яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року,позов залишено без задоволення.

Залишивши позов без задоволення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за наявності спеціального порядку підтвердження трудового стажу для призначення пільгової пенсії факт виконання робіт зі шкідливими умовами не встановлюється в порядку цивільного судочинства, а відмова суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду питання про зарахування періодів трудового стажу до стажу, що дає право на отримання пільгової пенсії, має бути предметом адміністративного спору. Передбачена Списком №1 спеціальність, за якою працював позивач, не є підставою для призначення пільгової пенсії, передумовою для чого є не тільки наявність професії у відповідному списку, а й зайнятість в умовах, передбачених списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, просив їх скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Суди порушили норми процесуального права, оскільки виходили з того, що заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства, проте цей спір стосується порушення законних прав ОСОБА_1 , що виникли із трудових правовідносин, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди не застосували правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25 травня 2020 року у справі № 486/516/17, провадження № 61-28836св18.

Аргументи інших учасників справи

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на касаційну скаргу мотивований тим, що оскаржувані судові рішення є законними, ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У трудовій книжці позивача та додатково наданих документах зазначено лише посади, на які його було зараховано, переведено або звільнено у ТОВ «Запоріжспецсплав» з посиланням на накази, але не зазначено характер виконуваної роботи.

Оскільки у трудовій книжці позивача немає вичерпної інформації про характер роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, то відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), керівництво підприємства повинне надати уточнюючу довідку, в якій зазначити всю необхідну інформацію для призначення пенсії.

Листом від 22 листопада 2017 року № 220118/5 ТОВ «Запоріжспецсплав» повідомило, що у підприємства немає законних підстав для видачі ОСОБА_1 довідки, що підтверджує його право на пільгове забезпечення за Списком № 1.

Цим листом підприємство також підтвердило, що у ОСОБА_1 немає права на зарахування стажу роботи на ТОВ «Запоріжспецсплав» до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком № 1.

Надалі позивачу було видану довідку від 27 лютого 2018 року за вих. №27032018/1к, в якій зазначено лише про дату прийому, переведення на іншу посаду та дату звільнення з підприємства і не було жодної інформації про атестацію робочого місця, кваліфікацію виконуваної роботи за Списком № 1, зайнятість протягом повного робочого дня, кількість простоїв тощо.

Отже, вказана довідка не підтверджує пільговий характер виконуваної роботи на зазначеному підприємстві, внаслідок чого у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за Списком № 1.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), проте не наводить жодного аргумента, який би підтверджував, що період роботи на ТОВ «Запоріжспецсплав» повинен зараховуватись до пільгового стажу.

Позивач також не зазначив, з якої саме дати він вважає своє право порушеним і з якої дати просить зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовногопровадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилався на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а також порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року працював за спеціальністю горнового феросплавної печі у ТОВ «Запоріжспецсплав».

Встановлення факту виконання робіт зі шкідливими умовами, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, необхідне позивачу для отримання права на пенсію на пільгових умовах.

У результаті проведеної у 2015 році ТОВ «Запоріжспецсплав» атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове забезпечення за Списками № 1 та № 2 спеціальність горнового феросплавних печей ДКХП не увійшла до переліку робочих місць, виробництв, робіт та професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У цій справі позивач вважає, що має право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки його праця у відповідача була пов`язана з особливими умовами, характером і тривалістю роботи на виробництві, що негативно впливають на здоров`я.

Предметом спору є зобов`язання відповідача надати уточнюючу довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії із зазначенням періоду робіт, що зараховується до спеціального стажу, професії, характеру виконуваної роботи, розділу, підрозділу, пункту найменування списку або його номеру, до якого включається цей період роботи, первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана вказана довідка, за період з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року.

Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відмовивши в позові, з посиланням на судову практику, принцип змагальності та справедливість судового розгляду, суди виходили з того, що позивач не намагався підтвердити трудовий стаж в позасудовій процедурі, сам факт наявності у Списку спеціальності, за якою працював позивач, не є підставою для призначення пільгової пенсії, оскільки умови праці мають бути підтверджені атестацією, а також за наявності спеціального порядку підтвердження трудового стажу для призначення пільгової пенсії встановлення факту виконання робіт зі шкідливими умовами не охоплюється цивільною юрисдикцією, а відмова суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду питання про зарахування періодів трудового стажу до стажу, що дає право на отримання пільгової пенсії, має бути предметом адміністративного спору.

У межах доводів та вимог касаційної скарги з урахуванням встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями з огляду на таке.

Матеріальне забезпечення всіх непрацездатних громадян за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій унормовано Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Процедуру підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній урегульовано Порядком № 637.

Відповідно до статті 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, затверджено Порядок № 383, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Вказана довідка необхідна для подальшого її надання відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає можливість лише встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо зазначені в ньому прізвище, ім`я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється підрозділами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, яке (рішення) може бути предметом оскарження у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 198/623/18, провадження № 14-369цс19.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Керуючись статтями 2, 264 ЦПК України, Верховний Суд зауважує, що вирішуючи спір, отже, і під час ухвалення рішення, суд має вирішити зокрема питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які прапвовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Дійшовши висновку, що для підтвердження трудового стажу для призначення пільгової пенсії позивач просить встановити факт виконання робіт зі шкідливими умовами, що не встановлюється в порядку цивільної юрисдикції, поза увагою судів попередніх інстанцій залишилися підстави позову ОСОБА_1 , а також його прохання зобов`язати відповідача надати уточнюючу довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії із зазначенням періоду робіт, що зараховується до спеціального стажу, за період з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року.

Зі змісту позовної заяви випливає, що звертаючись до суду з проханням зобов`язати відповідача видати уточнюючу довідку, посилання позивача на встановлення факту виконання робіт зі шкідливими умовами фактично є підставою для зобов`язання відповідача видати уточнюючу довідку, отже, не є необхідним встановлювати вказаний факт, а спір фактично стосується отримання позивачем уточнюючої довідки для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення, яку він просить зобов`язати видати відповідачем.

Відмовивши в позові, суди виходили також з того, що за результатами атестацій у 2015 році професію позивача не включено до переліку професій та посад підприємства, працівникам якого за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року працював за спеціальністю горнового феросплавної печі у ТОВ «Запоріжспецсплав».

Подавши позов, ОСОБА_1 посилався на те, що у період з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року він працював у ТОВ «Запоріжспецсплав» за спеціальністю горнового феросплавної печі та мав повну зайнятість на роботі із шкідливими умовами праці, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, справа № 1-5/2018(746/15)) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, обов`язковою умовою наявності у працівника права на пенсію за віком на пільгових умовах, крім іншого, є підтвердження такого права результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у врегулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналізуючи норми Закону України «Про пенсійне забезпечення`та Порядку № 442 можна дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

У зв`язку з відсутністю підтвердження зазначених вище обставин не виникає право на зарахування пільгового стажу.

Згідно з матеріалами справи Головне управління Держпраці у Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 , що за час його роботи з 07 вересня 2007 року до 21 червня 2008 року шихтувальником та з 21 червня 2008 року до 11 жовтня 2011 року горновим феросплавних печей атестація робочих місць за умовами праці проводилася у 2005 та 2010 роках. Відповідно до результатів атестації робочих місць (накази про результати атестації від 04 листопада 2005 року № 65 «А» та від 16 червня 2010 року № 16/06-1) горновим феросплавних печей підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 ( а. с. 11).

Згідно з матеріалами справи та встановив суд апеляційної інстанції, у результаті проведеної у 2015 році ТОВ «Запоріжспецсплав» атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове забезпечення за Списками № 1 та № 2 спеціальність горнового феросплавних печей ДКХП не увійшла до переліку робочих місць, виробництв, робіт та професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Отже, результати атестації застосовуються при обчисленні сстажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах продовж 5 років після затвердження її результатів.

Суди, пославшись на результати проведеної у 2015 році ТОВ «Запоріжспецсплав» атестації робочих місць, не звернули уваги на період, за який ОСОБА_1 просив встановити його роботу зі шкідливими умовами праці, а саме з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права суди мали виходити з результатів атестацій робочих місць, проведених у 2005 та 2010 роках, згідно з якими горновим феросплавних печей підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, що відповідно підтверджує право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (а. с. 8).

Непідтвердження у позивача права на зарахування до трудового стажу роботи у шкідливих умовах зумовило неможливість отримання ним уточнюючої довідки про періоди такого стажу, що передбачена пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до статті 81 ЦПК України саме відповідач мав спростувати твердження позивача, що він був зайнятий повний робочий час в тяжких або шкідливих умовах праці, оскільки специфіка роботи горнового фероспланої печі передбачає його знаходження в шкідливих умовах продовж всієї робочої зміни.

Відповідач не надав належних і допустимих, достатніх доказів, що позивач працював на посаді горнового феросплавної печі, як була його постійним місцем роботи, неповний робочий день.

Отже, ТОВ «Запоріжспецсплав» не спростувало доводів ОСОБА_1 щодо його роботи у зазначений період на посаді горнового феросплавних печей в шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня, не взяло до уваги результати атестації робочих місць за 2005 та 2010 роки, тому ненадання йому уточнюючої довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії із зазначенням періоду робіт, що зараховується до спеціального стажу, яка надає право на пільгове пенсійне забезпечення за вказаний ним період, порушує його права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд враховує, що наведений спір виник внаслідок порушення відповідачем прав позивача щодо можливості отримати уточнюючу довідку про умови праці. Позивач у позовній заяві не посилався на порушення його прав органом Пенсійного фонду України, не пред`явив до нього жодної позовної вимоги, з урахуванням чого немає обов`язкових підстав для скасування оскаржуваних рішень у контексті порушення правил юрисдикції загальних судів.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не застосував правовий висновок, викладений у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 486/516/17, провадження № 61-28836св18.

Визначаючи подібність правовідносин, Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 486/516/17, провадження № 61-28836св18, Верховний Суд дійшов висновку, що у випадках, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками № 1 та № 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, або їх правонаступників є необхідними, оскільки в трудових книжках не зазначається, в яких умовах працювали особи, та не вказується, чи були такі особи зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1, оскільки відповідач не надав суду належних і достатніх доказів на спростування доводів позивача щодо його роботи у зазначеній в трудовій книжці період на посаді акумуляторника в шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня, а тому ненадання ТОВ «Атомгідроенергобуд» уточнюючої довідки про особливий характер роботи, яка надає право на пільгове пенсійне забезпечення, порушує його права.

Висновки, викладені у наведеній заявником постанові, Верховний Суд бере до уваги, оскільки викладені у подібних правовідносинах.

З урахуванням підстав позову, встановлених обставин справи, враховуючи тривалість розгляду спору, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, які не пов`язані з унеможливленням встановлення фактичних обставин, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З огляду на викладені вище мотиви немає підстав встановлювати факт, що позивач працював за спеціальністю горнового феросплавної печі та мав повну зайнятість на роботі із шкідливими умовами праці, що відповідає переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, затвердженим ТОВ «Запоріжспецсплав».

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частининами першою - третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову частково.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З урахуванням сплаченого ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 152,60 грн та за подання касаційної скарги - 1 816,00 грн з ТОВ «Запоріжспецсплав» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 2 968,60 грн

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецсплав», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії,задовольнити в частині зобов`язати видати уточнюючу довідку.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецсплав» надати ОСОБА_1 уточнюючу довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії із зазначенням періоду робіт, що зараховується до спеціального стажу, професії, характеру виконуваної роботи, розділу, підрозділу, пункту найменування списку або його номеру, до якого включається цей період роботи, первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана вказана довідка за період з 21 червня 2008 року до 25 листопада 2011 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецсплав» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 968(дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 60 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набираєзаконної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко