Справа №766/3319/22
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви

17 липня 2023 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Діяментовичем Дмитром Геннадійовичем про забезпечення позову до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення частини грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2022 року адвокат Діяментович Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 115 тис. грн. частину грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль та стягнути судові витрати у розмірі 21150,00 грн.

Разом з позовною заявою, 23.02.2022 року адвокатом Діяментовичем Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій вказав, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому 28.04.2001 р. шлюбі з ОСОБА_4 , який за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05.12.2018 р. розірвано. 22.12.2017 р. в період перебування у шлюбі, подружжям було придбано автомобіль Kia Sportage. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями померлого є його донька ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_2 . Як стало відомо позивачці, ОСОБА_3 після розірвання шлюбу, а саме 12.03.2021 р. було продано спільний автомобіль без її згоди за 460 тис. грн. Позивачкою було подано заяву на право спадкування на майно придбане під час шлюбу та заяву про пред`явлення кредитної вимоги. Після пред`явлення заяви щодо кредитної вимоги ОСОБА_2 почала виносити речі (серед іншого пістолет, який є спільною сумісною власністю подружжя) та сейф з документами, золоті вироби (сережки, які належать доньці померлого ОСОБА_3 ) з будинку за адресою: АДРЕСА_1 (спадкове майно), а також з квартири, в якій проживає та прописана донька позивачки ОСОБА_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також відчужила пістолет (спецзасіб) без згоди ОСОБА_1 на таке відчуження. Вважають, що відповідачка може продовжувати відчужувати речі та майно, яке було придбано під час шлюбу (спадкову масу), а також з метою уникнення в подальшому стягнення з неї грошових коштів в примусовому порядку може відчужити успадковане нею майно третім особам, отже, вважають, що є необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спадкове майно, окрім того, вважає, що існує висока ймовірність того, що ОСОБА_2 в будь-який момент може відчужити квартири на користь третіх осіб, а також може звернутися до нотаріуса для оформлення спадкового майна та його подальшої перереєстрації. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене вище, просять вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. накладення арешту на все майно, що складає спадкову масу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яке буде успадковане ОСОБА_2 , в межах ціни позову 115 тис. грн., а саме:

- на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (загальна площа 61,9 кв.м, житлова площа 35,4 кв.м);

- на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 (загальна площа 59,9 кв.м, житлова площа 21,8 кв.м);

- на земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер :02:001:0458, розташована за адресою: Херсонська область, Скадовський район;

- на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :02:001:1104, розташована за адресою: Херсонська область, смт. Антонівка;

- на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :02:001:1104, розташована за адресою: Херсонська область, смт. Антонівка;

- на земельну ділянку площею 0,0821 га, кадастровий номер :01:001:1154, розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

2. заборонити нотаріусам Другої Херсонської державної нотаріальної контори вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період до набрання законної сили судовим рішенням у справі щодо стягнення коштів за попереднім договором від 04.03.2021 р.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено.

Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.

З 12.06.2023 р. по 14.07.2023 р. визначений за цією справою головуючий перебувала у щорічній відпустці, перший робочий день після відпустки 17.07.2023 р.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову` заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи надані ОСОБА_1 докази, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль в розмірі 115 тис. грн.

В той же час, наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду не встановлено.

Посилання у заяві про забезпечення позову на те, що відповідачка після прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 почне відчужувати належне спадкодавцю майно не може бути прийнято судом до уваги, оскільки предметом позову є стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль, а не будь-які вимоги, які стосуються спадкування позивачкою майна. Крім того, позивачка у заяві про забезпечення позову посилається на пред`явлення нею кредиторських вимог за попереднім договором, в той час, вказані вимоги не є предметом позову.

Реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову заявником не мотивована. Вказівка, що відповідачка продовжить відчужувати майно, яке було придбано в період шлюбу із спадкодавцем саме по собі не є обґрунтуванням забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст.42 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Згідно п. 3 глави 2 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Згідно підпункту 4.13 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України.

Отже, чинним законодавством України передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк (до вирішення справи судом), за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Посилання на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду не підкріплено належними доказами по справі, зокрема не зазначено, які саме права позивача не можливо буде поновити в разі ухвалення можливого рішення про задоволення позову.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також, зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому, єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

За таких умов, суд приходить до висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову та їх співмірності із заявленими позовними вимогами.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 17 липня 2023 року.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Діяментовичем Дмитром Геннадійовичем про забезпечення позову до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення частини грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду.

СуддяО. В. Ус