Справа № 371/779/22
Провадження № 2-291/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Сташків Т.Г.,

при секретарі Павлик А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 , позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 , відповідач) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем помилково перераховані на банківську картку відповідача грошові кошти в сумі 100 495,00 грн, оскільки позивач не мав наміру поповнювати картку відповідача, та між ними відсутні жодні договірні правовідносини.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у відзиві звернув увагу, що перерахування грошових коштів відбулося не помилково, оскільки здійснено шляхом внесення позивачем грошових коштів у касу банку. При цьому, переведена сума грошових коштів є значною, однак позивач тривалий час не звертався до відповідача для з`ясування обставин переказу такої суми коштів. У той же час відповідач зауважив, що переказ грошових коштів здійснено на банківську картку, якою постійно користується син відповідача ОСОБА_5 , про що позивач також був обізнаний. Відтак, як наголошував відповідач, останній не виступає боржником у даних правовідносинах.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.10.2022 визначено Обухівський районний суд Київської області для розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача та відповідач просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що позивач 08.10.2021 року через касу у відділенні АТ КБ «Приватбанк» за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Богуслав, вул. Івана Франка, 10, перерахував на рахунок відповідача за реквізитами банківської картки НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 100 495,00 грн, що підтверджується квитанцією від 08.10.2021 року № RC_RUXPWSSH2KDZZK1LFTABH.

З огляду на те, що перерахування грошових коштів здійснено помилково, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 03.08.2022 року щодо повернення безпідставно набутих коштів у сумі 100 495,00 грн.

Дана вимога направлена відповідачу засобами поштового зв`язку 04.08.2022 року рекомендованим повідомленням з описом вкладення в цінний лист, номер відправлення № 824.

Утім, відповіді або грошових коштів від відповідача на вказану вимогу не надійшло, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України.

За частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Відповідно до приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як установлено судом, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження існування між сторонами будь-яких договірних правовідносин.

З огляду на наведене вище, правовідносин між сторонами мають кондиційний характер та підпадають під регулювання положень глави 83 ЦК України.

При цьому, для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, а предметом доказування у цьому випадку є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Відтак, судом відхиляються доводи відповідача про те, що оскільки позивач вносив грошові кошти на банківську картку відповідача через касу банку, то такий грошовий переказ не є помилковим.

Суд наголошує, що в даному випадку не має вирішального значення спосіб перерахування позивачем грошових коштів відповідачу, оскільки першочергово підлягають дослідженню обставини щодо наявності між сторонами цивільних прав і обов`язків.

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що відповідач набув та зберігає грошові кошти не на виконання договірних зобов`язань із позивачем та за відсутності передбаченої законом підстави. До того ж, безпідставність набуття та збереження грошових коштів мала місце не лише в момент їх набуття, але й станом на час розгляду спору.

У той же час, суд відхиляє доводи відповідача про те, що останній не виступає належним боржником у спірних правовідносинах, оскільки переказ грошових коштів здійснений на банківську картку, якою постійно користується син відповідача ОСОБА_5 .

Так, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведених відповідачем обставин, а також на спростування того факту, що банківська картка НОМЕР_1 відкрита саме на ім`я відповідача.

Судом ураховано, що під час судового засідання позивач повідомив суд про наявність у нього розписки від ОСОБА_6 на суму 12 000,00 дол. США. Однак, відповідна розписка (копія) до матеріалів справи не долучена та не досліджена судом.

Відтак, матеріали справи не містять доказів перерахування позивачем грошових коштів відповідачу саме на виконання обумовлених такою розпискою зобов`язань, у зв`язку з чим відповідні обставини до предмету розгляду спору не відносяться.

Також не впливають на вирішення спору надані відповідачем докази подальшого перерахування з банківської картки відповідача грошової суми 100 495,00 грн на іншу банківську картку.

Як установлено судом вище, відповідачем не надано доказів того, що банківська картка НОМЕР_1 відкрита не на ім`я відповідача, та остання не має права розпорядження даною карткою. Так, за приписами статті 1212 ЦК України відповідач має повернути безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти, що відносяться до замінних речей.

Ураховуючи те, що відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили би про наявність достатніх правових підстав для утримання нею помилково перерахованих позивачем грошових коштів у сумі 100 495,00 грн, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем нараховані на суму безпідставно набутих коштів у розмірі 100 495,00 грн три проценти річних у сумі 2 676,20 грн. за період з 08.10.2021 року до 27.08.2022 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок трьох процентів річних у межах визначеного позивачем періоду, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача трьох процентів річних у заявленому позивачем розмірі.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, позивач просив покласти на відповідача 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу до суду надано копію укладеного між адвокатом Вишнівським І.А. та позивачем договору про надання правової допомоги № 17/02/2022 від 17.02.2022 року, у пункті 6.1 якого погоджено, що порядок визначення вартості правничої допомоги встановлюється в додаткових угодах.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 07.07.2022 року до договору сторонами визначено вартість правової допомоги.

27.08.2022 року між позивачем та адвокатом підписано акт № 3 про виконання робіт із надання правової допомоги відповідно до договору № 17/02/2022 від 17.02.2022 року на суму 13 000,00 грн.

У той же день адвокатом видано квитанцію до прибуткового касового ордера від 27.08.2022 року щодо прийняття від позивача 13 000,00 грн за актом № 3 від 27.08.2022 року до договору № 17/02/2022 від 17.02.2022 року.

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України позивачем витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу внаслідок задоволення позову покладаються на відповідача.

У частинах 5, 6 статті 137 ЦПК України передбачено, що в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, відповідач проти визначеної позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн заперечень не навів, у той час як вважав лише необґрунтованою суму попереднього розрахунку позивача в розмірі 40 000,00 грн.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Одночасно, витрати відповідача на професійну правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягають унаслідок задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 158, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 100 495 (сто тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 00 коп., 3% річних у розмірі 2 676 гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1031 грн. 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Сташків Т.Г.