465/528/14-ц
6/465/165/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Кондрашин В.Р.

боржника ОСОБА_1

представників боржника ОСОБА_2 , Шевчук М.І.

представника державної виконавчої служби Лукашова О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Маліцького Д.В. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України накладеного ухвалою Франківського районного суду від 29 вересня 2014 року по справі №465/528/14-ц

встановив:

представника боржника ОСОБА_1 адвоката Маліцький Д.В. звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України накладеного ухвалою Франківського районного суду від 29 вересня 2014 року по справі №465/528/14-ц.

Мотивуючи свої вимоги тим, що підстави для застосування тимчасових заходів у праві обмеження у праві виїзду за кордон України відпали, оскільки станом сьогоднішній день, виконавче провадження ВП №42023803 закінчено. Відомостей щодо такого провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні. Окрім цього відомостей про внесення ОСОБА_1 , до реєстру боржників за вище вказаним виконавчим провадженням ВП №4202380 немає. Тому, просив скасувати тимчасове обмеження у праві її виїзду за межі України

У судовому засіданні боржник та її представника заяву підтримали та просив її задовольнити, виходячи з обставин, викладених у ній.

Представника державної виконавчої служби у судовому засіданні не заперечив проти заявленої заяви представника боржника. При вирішенні такої покладаються на розсуд суду

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що ухвалою Франківського районного суду від 29 вересня 2014 року по справі №465/528/14-ц подання державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежежено ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. код. НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання по зведеному виконавчому провадженні ВП №42023803 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь юридичних, фізичних осіб та держави на загальну суму 13 082 459,27 грн., що перебуває у Франківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на виконанні.

Як вбачається із відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.12.2023 №116774 вбачається на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження №42023803 про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь юридичних, фізичних осіб та держави на загальну суму 13 082 459, 27 гривень. При перевірці даних АСВП, відділом встановлено, що станом на сьогодніший день виконавче провадження №42023803 завершено та на примусовому виконанні не перебуває.

Проте, з даної відповіді не вбачається, що боржником такий борг погашено перед стягувачами, а також із яких причин дане зведене виконавче провадження було завершене, як повернуте чи закінчене.

Водночас з матеріалів справи установлено, що на виконанні у перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №57867761 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь юридичних, фізичних осіб та держави в кількості 8(вісім) виконавчих проваджень на загальну суму 854 951,10 гривень та 34 029,95 доларів США, що підтверджується відповіддю Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.12.2023 №121075.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soeringvs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є спеціальною нормою, що застосовується на стадії виконання судових рішень.

Відповідно провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) нині діючим Цивільним процесуальним кодексом України передбачені у Розділі VІ, норма статті 441 якого регулює тимчасове обмеження у праві виїзді за межі України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче

нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Разом із цим, суд також наділений повноваженнями вирішити питання щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (частина 5 статі 441 ЦПК України).

При цьому слід зауважити, що стаття 441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України "Про виконавче провадження", а також прийняття необхідних заходів для виконання рішення суду.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Боржник та її представники не надали суду відомості, що рішення судів боржником виконано шляхом сплати заборгованості або вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення.

Також, суду не надано учасниками судового розгляду копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та/або постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №42023803.

При цьому, якщо матеріали виконавчого провадження знищено, то при знищенні матеріалів виконавчого провадження постанови державних виконавців мають бути збережені.

Крім того, суд наділений правом скасувати обмеження у праві виїзду за кордон лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування такого обмеження.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України, як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Процесуальні дії суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і скасування такого обмеження врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

Беручи до уваги значну суму заборгованості, фактичне ухилення боржника від її сплати, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є фактично останнім дієвим засобом впливу на боржника.

З огляду на вищезазначене, та те, що оскільки про наявність таких обставин, підстав та факторів, підтверджених належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, заявником не повідомлено, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування обмежувальних заходів, а тому у задоволення даної заяви слід відмовити.

Роз`яснити боржнику, що ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 222, 258-260, 353-355, 441 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Маліцького Д.В. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України накладеного ухвалою Франківського районного суду від 29 вересня 2014 року по справі №465/528/14-ц - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 01.01.2024 року.

Суддя: Мартинишин М.О.