Провадження № 22-ц/801/1367/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 рокуСправа № 127/14617/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/14617/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грань» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору, припинення права власності та повернення приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грань», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання виконати умови договору про купівлю продажу майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року про залишення зустрічного позову без розгляду, яка постановлена суддею Сичуком М.М. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 10 травня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Грань» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору, припинення права власності та повернення приміщення.

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернулось в суд з зустрічним позовом до ТОВ «Грань», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання виконати умови договору про купівлю продажу майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року зустрічний позов об`єднано з первісними позовними вимогами в одне провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Грань», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання виконати умови договору про купівлю продажу майна залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом) була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт вважає, що вона не була належним чином повідомлення про час та дату розгляду справи, яке призначене було на 10 травня 2023 року, оскільки вона знаходиться за межами України. Залишення зустрічної позовної заяви позбавляє її права на доступ до суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Грань» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору, припинення права власності та повернення приміщення.

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернулось в суд з зустрічним позовом до ТОВ «Грань», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання виконати умови договору про купівлю продажу майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року зустрічний позов об`єднано з первісними позовними вимогами в одне провадження.

В судове засідання призначене на 10 квітня 2023 року на 10:00 год ОСОБА_1 не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи. На адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.2 а.с.245 246).

Судове засідання було відкладено на 10 травня 2023 року на 10:00 год.

Проте, в судове засідання призначене на 10 травня 2023 року на 10:00 год ОСОБА_1 не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується направленням судової повістки на адресу позивача, яка зазначена в позові, а саме: АДРЕСА_1 .

21 квітня 2023 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.3 а.с.7 8).

Крім того, про судове засідання призначене на 10 травня 2023 року на 10:00 год, було відомо представнику ОСОБА_1 ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою (т.3 а.с.4а).

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 зазначено, що нормами процесуального права передбачено право учасника справи: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Разом з цим, у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своєї неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.

Питання поважності причин неявки є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Положення статті 223 ЦПК України вказують на необхідність врахування судом поважності/неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.

У разі першої неявки позивача в судове засідання та при умові, що суд визнав поважними повідомлені позивачем суду причини неявки в судове засідання, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду: від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18 (провадження № 61-19742св21), від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16 (провадження № 61-6033св22), від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21 (провадження № 61-10773св22) зазначено, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, що презюмується.

Таким чином, положення частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Обізнаність позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 було відомо про два останні судові засідання, однак до суду вона та її представник не з`явилися і заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала.

Апеляційний суд звертає увагу, що подана ОСОБА_1 заява від 06 січня 2023 року про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану, не заслуговує на увагу, оскільки між воєнними діями (бойовими діями) у державі та неявкою в судове засідання має бути причинний зв`язок, підтверджений належними доказами.

Проте, крім наявності воєнних дій на території України, позивач не посилався на будь-які інші обставини, які перешкоджали з`явитися в судові засідання. При цьому, за наявності у неї представника ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги в тому, що судові повістки повертались до суду з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою», отже вона не була належним чином повідомлена про час та дату судового засідання, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою» свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Процесуальних порушень, які були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції чи призвели б до неправильного вирішення справи апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року про залишення зустрічного позову без розгляду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Денишенко Т.О.

Рибчинський В.П.