СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/504/22
Провадження № 2/306/26/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Хараїн Е.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача-адвоката Белла Т.А.

представника відповідача-адвоката Русин Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні житлом за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 (позивача) до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . В обгрунтування доводів зазначає, що 29.03.2006 року ОСОБА_1 укладено договір дарування 1/3 частини житлового будинку на користь ОСОБА_3 . Після набуття права власності на даний житловий будинок відповідач почала чинити перешкоди позивачу у користуванні житлом, винесла її речі з будинку до прибудинкового приміщення, яке не пристосоване для проживання. На початку 2016 року відповідач вигнала ОСОБА_1 на вулицю. Також вказує, що відповідачка та її чоловік користується речами позивача, без її згоди, які вона придбала за своє життя для забезпечення нормальних умов для проживання. Вимоги мотивує тим, що залишилася без житла, іншого житла не має. Постійно просить притулку у родичів та знайомих, вийняти квартиру не має можливості, оскільки крім пенсії інших доходів не має. Вважає, що діями відповідача порушено право позивача, (як члена сім`ї) користуватися та проживати у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому просить суд усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд своєю ухвалою від 04.10.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2023 року суд здійснив перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначив підготовче засідання.

Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.03.2023 року.

Справа до розгляду призначена на 14:00 годину 29.06.2023 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселенняпідтримала. Просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник позивача-адвокат Белла Т.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, додала, що позивач тривалий час намагається відновити своє право на проживання у житловому приміщенні - житловому будинку по АДРЕСА_1 , у якому є зареєстрованою. Однак, відповідач чинить перешкоди, а тому просить позов задовольнити та прийняти рішення про вселення ОСОБА_1 до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Представник відповідача-адвокат Русин Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що відповідач позов не визнає, поскільки позивач добровільно залишила житло за адресою АДРЕСА_1 та, прийняла самостійно рішення не проживати у вказаній квартирі. Також зазначив, що позивач неодноразово порушувала судові справи, в т.ч. про визнання недійсним договору дарування та вселення її у квартиру. У задоволенні позов позивачеві неодноразово було відмовлено, в т.ч. і про вселення.

Відповідач ОСОБА_2 подала 16.10.2022 року до суду відзив (вх.№6964) у якому проти позовних вимог заперечує. В обгрутнування заперечень посилається на те, що позовні вимоги не визнає в повній мірі, за таких обставин: 29.03.2006 року, згідно договору дарування виготовленого державним нотаріусом Гуледза С.М. відповідачу подаровано 1/3 частин житлового будинку у АДРЕСА_1 . Реєстрацію права власності проведено 11.12.2014 року, про що видане свідоцтво на право власності. 24.04.2015 року проведено реєстрацію земельної ділянки площею 0,0306 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Вказує, що у липні 2016 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування від 29.03.2006 року, укладений між позивачкою та відповідачкою. Рішенням Свалявського районного суду від 10.10.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено - договір дарування визнано недійсним. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11.05.2017 року рішення Свалявського районного суду від 10.10.2016 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування від 29.03.2016 року відмовлено. Постановою Верховного суду України від 24.10.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11.05.2017 року без змін. Також відповідач зазначає, що у листопаді 2017 року позивачка звернулась з позовом до Свалявського районного суду про визнання права власності на частину квартири за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Свалявського районного суду від 21.01.2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.08.2019 року доводи позивачки (апелянта) спростовані тим, що договір дарування спірної квартири є чинним і на момент його укладення ОСОБА_1 мала намір укласти саме договір дарування. Посилання сторони позивача на те, що нею здійснювалися капітальні ремонтні роботи в спірній квартирі, як на підставу захисту свого права власності шляхом визнання за нею права власнсоті на частину спірної квартири є неналежним способом захисту своїх прав. Рішення суду від 21.01.2019 року залишено без змін. Також вказує, що з 2016 року позивач проживає у будинку своєї другої доньки, перенесла до неї свої речі. Будь-яких речей позивача у будинку відповідача не має.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло; ст. 379 ЦК України - житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них; ч.4 ст. 9 ЖК Української РСР - ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Суд встановив, що спір виник з приводу права користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

29 березня 2006 року ОСОБА_1 (позивачем) укладено договір дарування 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 (відповідача). Договір посвідчено державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Гуледза С.М. зареєстрованим в реєстрі за № 735.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно: індексний номер 30809128 від 11.12.2014 року - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (відповідачу).

В судовому засіданні (із наявних матеріалів справи) суд встановив, що відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року (справа №306/2281/17) - у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.08.2019 року - апеляційну скаргу адвоката Гуштана Г.Г., в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Свялявського районного суду від 21.01.2019 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У ході судового розгляду встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що відповідач заперечує щодо проживання позивача у житловому будинку, не пускає її до спірного житлового будинку, мотивуючи це тим, що позивач сама залишила будинок і тривалий час за власним бажанням в такому не проживає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачу створюються певні перешкоди у праві користування спірним житловим будином, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту, зокрема усуненню перешкод в користуванні житловим будинком, шляхом вселення у даний житловий будинок, позаяк:

- позивач є зареєстрованою у вказаному житловому будинку;

- позивач не являється особою, яка втратила право на користування вказаним житлом, навіть при переході права власності на вказане житло;

- позивач не втрачала інтересу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать її активні дії по відстоюванню своїх прав у судовому порядку.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням системного аналізу зазначених правових норм та матеріалів справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ОСОБА_1 , які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. (квитанція №61272769 від 22.03.2022 року) за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, які діяли з 01.01.2022 року (на день подачі позову до суду).

Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.19, 141, 150, 181-183, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.)

Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ-СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА