Справа № 357/7/23
Провадження № 2/357/677/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бебешко М. М.

при секретарі Мартиненко Є. Є.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , про визнання права іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

05 січня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 5131394, відповідно до якого останній було надано кредит у сумі 57700 доларів США строком до 05.12.2026 для придбання чотирьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 05.12.2006 між кредитором та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 51313994, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., за реєстровим № 107093.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, зміненим рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.07.2017, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 30.09.2019 із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» стягнута заборгованість за кредитним договором №5131394 від 05.12.2006 у сумі 51879.96 доларів США та 53 248,91 грн., з яких за кредитом - 48 054 доларів США та 46 374,72 грн.; за процентами - 3 825,96 доларів США та 6 874.19 грн.

У зв`язку з посвідченням договору іпотеки було накладено заборону на відчуження предмета іпотеки, зареєстрована 05.12.2006 у реєстрі нотаріальних дій за № 1-7094 та зареєстровано обтяження квартири іпотекою, відповідно до п. 1.7.4 договору іпотеки.

Записи про заборону відчуження та іпотеку були вилучені за заявою ОСОБА_2 на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2017 у справі № 357/424/16-ц. На момент вилучення записів про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказане рішення суду не набрало законної сили. ОСОБА_2 будучи обізнаною, що рішення суду оскаржується, пред`явила його державному реєстратору, який всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без перевірки відомостей у Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо набрання рішенням законної сили скасував записи про обтяження. 27 грудня 2019 року позивач встановив, що ОСОБА_2 , здійснила відчуження квартири ОСОБА_3 квартири ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.03.2017 державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Приймак А.П., після чого 15.03.2017 ОСОБА_3 відчужила квартиру ОСОБА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. На даний час власником квартири є ОСОБА_1 . Отже, вилучення записів про обтяження квартири іпотекою та наступне відчуження квартири сталося внаслідок зловживання правами з боку відповідача ОСОБА_2 , є неправомірними та недобросовісними діями, які порушують права позивача як іпотекодержателя.

За таких обставин представник АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточненої: 1) визнати за Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» право іпотекодержателя на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яке виникло на підставі договору іпотеки №5131394, посвідченого 05.12.2006 державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної. Київської області Магдич Т.1, за реєстровим номером 1-7093. з моменту виникнення іпотеки - 05.12.2006.; 2) звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа (кв.м): 82. житлова площа (кв.м): 48.7, що належить ОСОБА_1 для задоволення вимог Акціонерного товариства «Перший Українське Міжнародний Банк» за кредитним договором №5131394 від 05.12.2006 у сумі 48 054 доларів США, з яких за сума кредиту - 48 054 доларів США. Встановити спосіб реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_2 примусове виконання органом державної виконавча служби або приватним виконавцем шляхом проведення електронного аукціону; 3) стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 28840,01 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року після усунення позивачем недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27 березня 2023 року. Витребувано від Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори копію нотаріальної справи з посвідчення договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та копію нотаріальної справи з посвідчення договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

20 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 з проханням відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що дійсно між нею та ПАТ «Перший український міжнародний банк» було укладено кредитний договір 3 5131394 від 05 грудня 2006 року, згідно якого банк надав кредит у 57700 доларів США на строк до 05.12.2026. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2017 визнано недійсним кредитний договір № 5131394 від 05.12.2006. Вказане рішення на час укладання договору купівлі-продажу від 04.03.2017 набрало законної сили та було чинним. Апеляційним судом поновлено строк на апеляційне оскарження та скасовано вищезазначене рішення. Просить суд врахувати висновок Великої Палати Верховного суду у межах справи № 922/2416/17 від 15 червня 2021 року, відповідно до якого у випадку відсутності запису про іпотеку, навіть якщо не було підстав для її припинення, то у випадку переходу права власності до третьої особи відновити іпотеку не можна, як і звернути на неї стягнення, якщо новий власник є добросовісний. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, так як договори про відчуження квартири АДРЕСА_3 були вчинені на час відсутності запису про іпотеку і на той час рішення суду від 15.02.2017 по справі № 357/424/16-ц вступило в законну силу, було чинним та ОСОБА_1 не знала та не могла знати про існування будь-яких заборон з боку банку. Крім того відповідач просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у позові, так як з часу укладання договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого 04.03.2017 та договору дарування квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений 15.03.2017 пройшло більше трьох років а позивач вводить суд в оману, зазначаючи, що про порушення своїх прав банк дізнався лише 27.12.2019 при проведенні інвентаризації. Відповідач вважає, що позивач мав можливість в будь-який час знайти та перевірити інформацію про стан нерухомості, яка знаходиться в іпотеці.

04 квітня 2023 року від Другої білоцерківської державної нотаріальної контори надійшла копія договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Другою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області 04 березня 2017 року № 3-612 та копія договору дарування квартири, посвідченого Другою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 15 березня 2017 року № 3-728.

05 квітня 2023 року від представника позивача адвоката Панченко О.О. надійшло клопотання, в якому просить визнати поважними причини пропуску позовної давності, мотивуючи про порушення свого права іпотекодержателя позивач дізнався з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.12.2019. Укладаючи спірні правочини зі своїми членами сім`ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 діяла очевидно недобросовісно та зловживала своїми правами, оскільки уклала договори відчуження квартири, які порушують майнові інтереси кредитора і направленні на недопущення звернення стягнення на майно боржника за судовим рішення про стягнення кредитної заборгованості. Банк не міг перебачити таку недобросовісну поведінку відповідача ОСОБА_2 та вилучення записів про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення, яке не набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

05 грудня 2006 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір № 5131394, згідно умов якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі 57700 доларів США, а позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором (а. с. 12-20).

05 грудня 2006 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», як іпотекодержателем та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем було укладено договір іпотеки № 5131591, за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання зобов`язання за кредитним договором № 5131394 від 05.12.2006 передає в іпотеку квартиру, реєстраційний номер 3325807за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на предмет іпотеки зареєстровано за іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2006, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 2-7688, що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 12760731 від 05.12.2006, виданим Білоцерківським міжміським БТІ, витягом з Державного реєстру правочинів № 3259376 від 05.12.200, виданий Білоцерківською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до п. 3.3.5 даного договору, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором або порушення боржником обов`язків за кредитним договором іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.4.2 іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, у тому числі на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4.3 іпотечного договору, реалізація предмету іпотеку, на який звернено стягнення за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України (а. с. 27-28).

05.12.2006 до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис про обтяження квартири, в житловому будинку АДРЕСА_2 , номер за РПВН: 3325807 на підставі договору іпотеки від 05.12.2006, посвідченого Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою (а. с. 35).

05.12.2006 до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно, в житловому будинку АДРЕСА_2 , номер за РПВН: 3325807 на підставі договору іпотеки від 05.12.2006, посвідченого Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою (а. с. 36).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. Визнано недійсним кредитний договір № 5131394 від 05.12.2006, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк». Визнано недійсним договір іпотеки від 05.12.2006, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Магдич Т.І., зареєстрований за № 1-7093 (а. с. 38-41).

Рішенням апеляційного суду Київської області від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задоволено. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 5131394 у розмірі 51879, 96 доларів США та 53248, 91 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», про визнання договорів недійсними відмовлено (а. с. 42-45). Постановою Верховного суду від 30 вересня 2019 року рішення Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2017 року залишено без змін» (а. с. 46-51).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення від 15.02.2017 в справі № 357/424/16-ц набрало законної сили 30.09.2019 (а. с. 52).

04 березня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської нотаріальної контори. Пунктом 9 договору визначено, що згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна та суб`єкта, сформованого Другою Білоцерківською міською державою нотаріальною конторою 04 березня 2017 року, під забороною відчуження (арештом) квартира не перебуває, обтяження іпотекою відсутнє.

Згідно витягу з Державного реєстр іпотек запис про іпотеку щодо квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 в Державному реєстрі іпотек погашено 03 березня 2017 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 04.03.2017, вбачається відсутність відомостей про державну реєстрацію іпотеки щодо квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

15 березня 2017 року ОСОБА_3 , як дарувальник, та Малолітня ОСОБА_1 , як обдаровувана, законними представниками якої є батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , уклали договір дарування квартири під АДРЕСА_3 . Пунктом 8 договору визначено, що згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна та суб`єкта, сформованого Другою Білоцерківською міською державою нотаріальною конторою 15 березня 2017 року, під забороною відчуження (арештом) квартира не перебуває, обтяження іпотекою відсутнє.

11 березня 2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яке залишено в силі Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021, позов АТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , третя особа: Служба в справах дітей Білоцерківської міської ради про застосування наслідків до нікчемного правочину та визнання договору недійсним задоволено. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження запис про право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Визнано недійсним договір дарування квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений 15.03.2017 державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. зареєстрованого в реєстрі за № 3-728 (а. с. 55-59).

23 лютого 2022 року від 23 лютого 2022 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 рок скасовано в частині задоволення вимог Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про застосування наслідків недійсності правочину до нікчемного договору купівлі-продажу квартири від 04 березня 2017 року, скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру та про визнання договору дарування квартири від 15 березня 2017 року недійсним й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Верховний суд скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції вказав, що позивачем було обрано невірний спосіб захисту, належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотеко держателя, а не оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки.

22.09.2020 АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з вимогою про усунення порушення основного зобов`язання та виселення, згідно с. 35, 40 Закону України «Про іпотеку».

04.11.2022 позивачем було направлено повторну вимогу про усунення порушення основного зобов`язання.

11 липня 2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Панченко Ольги надійшло клопотання про закриття провадження у справі з відсутністю предмету спору через погашення відповідачем ОСОБА_2 заборгованості перед позивачем. Відповдіно до вказаного клопотання представник позивача одночасно із закриттям провадження у справі просить суд повернути позивачеві сплачений судовий збір.

Згідно з вимогами ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України - суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України - якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку господарського чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Приймаючи до уваги те, що предметом спору в даній цивільній справі було звернено стягнення на предмет іпотеки через наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, а представник позивача 11 липня 2023 року звернулася до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з погашенням відповідачем ОСОБА_2 заборгованості перед позивачем, суд вважає, що у даній цивільній справі відступній предмет спору.

За таких обставин, клопотання, заявлене 22 травня 2023 року представником позивача адвокатом Панченко О.О. щодо закриття провадження у справі та повернення судового збору - підлягає закриттю за відсутності предмета спору.

Судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає поверненню з Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 255, 260, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника позивача адвоката Панченко Ольги Олексіївни про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору задоволити повністю.

Провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , про визнання права іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки закрити за відсутністю предмету спору.

Повернути позивачу - Акціонерному товариства «Перший український міжнародний банк» з Державного бюджету судовий збір в сумі 4 962,00 грн., сплачений відповідно до платіжної інструкції від 20.12.2022 та в сумі 23 878,02 грн., сплачений відповідно до платіжної інструкції від 18.01.2023.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М. М. Бебешко