Справа № 161/4082/23 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/715/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що 14 червня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_3 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1235233, відповідно до умов якого був застрахований автомобіль марки «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 . 16 березня 2020 року в селі Рованці Луцького району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала відповідачка у цій справі ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) винною у дорожньо-транспортній пригоді є водій ОСОБА_2 , яка визнала свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 14 травня 2020 року страховик ПрАТ «УПСК» виплатив потерпілій особі власнику автомобіля марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_2 страхове відшкодування у розмірі 16348,05 грн.

Позивач також зазначав, що в порушення вимог статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач ОСОБА_2 не повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк. 03 березня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки в його користь в порядку регресу 16348,05 грн збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судовий збір у розмірі 858,88 грн та 4000 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2023 року у цій справі у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що правових підстав для стягнення з відповідачки в користь позивача страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 16 березня 2020 року в селі Рованці Луцького району Волинської області з вини водія ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем марки «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 .

В цей же день 16 березня 2020 року обидва водії склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), з якого убачається, що винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди є водій ОСОБА_2 , яка визнала свою вину у дорожньо-транспортній пригоді (а. с. 14).

Автомобіль марки «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала відповідач ОСОБА_2 був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1235233 (а. с. 13).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом також встановлено, що власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_5 в день настання страхового випадку 16 березня 2020 року звернувся до страховика забезпеченого транспортного засобу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування, в якій повідомив страховика про те, що 16 березня 2020 року з вини водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода. У цій заяві ОСОБА_5 також просив страховика відшкодувати шкоду, заподіяну його автомобілю (а. с. 15).

Страховик ПрАТ «УПСК» 14 травня 2020 року виплатив ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 16348,05 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 10938 (а. с. 23).

Таким чином, страховик ПрАТ «УПСК» був повідомлений про настання страхового випадку в той же день, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, страховик виплатив потерпілій особі страхове відшкодування 14 травня 2020 року і не звертався до відповідачки ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Судом крім того встановлено, що 03 березня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір цесії № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (а. с. 7-9).

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» внесено зміни у статтю 33 Закону.

№ 1961-IV, зокрема розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку із чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

За положеннями підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

З огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

При цьому судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований європротоколом, первісний кредитор ПрАТ «УПСК» його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, і страховик ПрАТ «УПСК» не звертався до винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сам по собі факт неповідомлення відповідачкою ОСОБА_2 у письмовому вигляді страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Таку правову позицію зробив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 760/5736/15-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що не повідомивши протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди страховика про настання страхового випадку, відповідачка ОСОБА_2 порушила вимоги закону, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки сам пособі факт такого неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу за умови здійснення повідомлення страховика іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди не свідчить про не інформованість страховика щодо настання дорожньо-транспортної пригоди та неможливість встановлення ним обставин пригоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді