Справа № 369/2316/19
Провадження № 2/369/75/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 м. Київ

Києво Святошинський районний суд Київської області у складі:

Головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про визнання незаконною вимоги щодо сплати рахунку за електроенергію, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

01.12.2021 року представник відповідача 1 звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що позивач в позовній заяві просив суд визнати незаконними дії ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» щодо його вимоги сплати мною коштів із застосуванням коефіцієнту трансформації - 20 за спожиту електроенергію в сумі 22911,12 грн. Разом з тим, 23.04.2019 року позивач подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог де змінив вимогу на визнання незаконними дії приватного акціонерного товариства «Київобленерго» щодо застосування ним коефіцієнту трансформації 20 для розрахунку обсягу спожитої електричної енергії, яким визначається обсяг електричної енергії, що передається для отримання з позивача плати ТОВ «Київська обласна ЕК». Таким, чином представник відповідача вважає, що відсутній предмет спору в частині вимог до ТОВ «Київська обласна ЕК».

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.Надали до суду заяви про рохгляд справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали поданого клопотання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, проте це не може бути єдиною умовою для закриття провадження у справі.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється будь-який юридичний спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за замістом п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, проте це не може бути єдиною умовою для закриття провадження у справі.

Логічно-семантичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №456/647/18, від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19-ц та 20.09.2021 року у праві № 638/3792/20.

З огляду на викладене, суд вважає, що викладені представником відповідача у своєму клопотанні обставини жодним чином не можуть свідчити про відсутність предмету спору. А тому відсутні правові підстави для закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з чим клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 255, 259- 261, 353-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача 1 про закриття провадження у справі в частині вимог до ТОВ «Київська обласна ЕК» відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК