Провадження № 22-ц/801/1267/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 рокуСправа № 127/20293/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати розгляду цивільних справ:

Головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Шемети Т.М., Якименко М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про захист прав споживачів,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут», поданою її представником адвокатом Мосьондзом С.А., на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 08 листопада 2022 року у м. Вінниці суддею цього суду Федчишеним С.А., дата складення повного тексту 09 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про захист прав споживачів, який мотивовано тим, що позивач є споживачем природного газу, який постачав відповідач за адресами АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), та АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_2 ).

З 01 травня 2022 року функції постачальника розпочало виконувати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», позивача, як споживача, про зміну постачальника не було повідомлено, жодної інформації на сайті відповідача та в її особистому кабінеті за адресою https://104.uа/uа/ не було. Дане зумовило здійснення позивачем оплати за двома особовими рахунками за травень червень 2022 року відповідачеві, який не здійснював постачання газу.

По особовому рахунку НОМЕР_1 в сумі 868 грн. 99 коп. оплату було здійснено з рахунку ФОП позивача платіжним дорученням № 196 від 01.06.2022 р. за травень 2022 року, платіжним дорученням № 203 від 01.07.2022 р. за червень 2022 р.

По особовому рахунку НОМЕР_2 в сумі 814 грн.98 коп. оплату було здійснено з рахунку ФОП позивача платіжним дорученням № 193 від 01.06.2022 р. за травень 2022 року, платіжним дорученням № 202 від 01.07.2022 р. за червень 2022 р.

12 липня 2022 року на офіційну електронну адресу відповідача позивач направила лист з проханням повернути зайво переплачені кошти, проте жодної відповіді не отримала. Даний лист був підписаний КЕП.

15 серпня 2022 року позивач вдруге направила відповідачеві лист з проханням повернути кошти, натомість знов жодної відповіді не отримала. Дані кошти відповідач отримав без достатньої правової підстави, оскільки на момент їх отримання всі його обов`язки по постачанню природного газу побутовим споживачам вже було передано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Пославшись на викладене ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь 1683,97 грн. переплати за спожитий природний газ.

17 жовтня 2022 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, мотивована тим, що після відкриття провадження по даній справі відповідач повернув на картковий рахунок позивача 868,99 грн. переплату по особовому рахунку НОМЕР_1 . На даний час неврегульованим залишився спір щодо переплати по особовому рахунку НОМЕР_3 в сумі 814,98 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» на користь ОСОБА_1 814,98 грн. переплати за спожитий природний газ. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Не погодившись із ухваленим заочним рішенням, представник ТОВ «Вінницягаз Збут» адвокат Мосьондз С.А. вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, просить скасувати заочне рішення та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт повний текст оскаржуваного заочного рішення не отримував, дане рішення вважає неправомірним, оскільки були порушені вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а саме судом під час ухвалення даного рішення не враховане те, що відповідачем подано відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, а також не досліджено зазначених в них обставин.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є споживачем природного газу, який постачав відповідач за адресами АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), та АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_2 ).

З 01 травня 2022 року функції постачальника розпочало виконувати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Позивача, про зміну постачальника не було повідомлено, жодної інформації на сайті відповідача та в її особистому кабінеті за адресою https://104.uа/uа/ не було.

В зв`язку з чим позивач оплатила за двома особовими рахунками за травень червень 2022 року відповідачеві, який не здійснював постачання газу.

По особовому рахунку НОМЕР_1 в сумі 868 грн. 99 коп. оплату було здійснено з рахунку ФОП позивача платіжним дорученням № 196 від 01 червень 2022 року за травень 2022 року, платіжним дорученням № 203 від 01 липня 2022 року за червень 2022 року.

По особовому рахунку НОМЕР_2 в сумі 814 грн. 98 коп. оплату було здійснено з рахунку ФОП позивача платіжним дорученням № 193 від 01 червень 2022 року за травень 2022 року, платіжним дорученням № 202 від 01 липня 2022 року за червень 2022 року.

12 липня 2022 року на офіційну електронну адресу відповідача позивач направила лист проханням повернути зайво переплачені кошти, проте жодної відповіді не отримала.

15 серпня 2022 року позивач вдруге направила відповідачеві лист з проханням повернути кошти натомість жодної відповіді не отримала.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до п. 2, п. 3, п. 4, п. 7 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Згідно до п. 4 р. ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 (далі Правила) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його суб`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 (далі Типовий договір), разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору.

Згідно абзацу 4 п. 24 р. ІІІ Правил постачання природного газу у разі переплати, сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного суду від 23 січня 2020 року у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.

На підставі викладеного та встановлених у справі обставин ТОВ «Вінницягаз Збут» своїх зобов`язань з поверненням споживачу ОСОБА_1 переплати за спожитий природний газ в сумі 814 грн. 98 коп. не виконала, таким чином, вірно встановивши обставини по справі та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ТОВ «Вінницягаз Збут» повний текст оскаржуваного заочного рішення не отримувало спростовується матеріалами справи, а саме супровідним листом місцевого суду про надіслання даного рішення апелянту (а.с.99). При цьому, представник цього Товариства був належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справу, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.90).

Посилання апелянта на те, що судом порушено норми ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки під час ухвалення даного рішення не враховане те, що відповідачем подано відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, а також не досліджено зазначених в них обставин, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. В даному випадку суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх законними та обґрунтованими.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.367,374,375,382 - 384,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут», подану її представником адвокатом Мосьондзом С.А., залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді: Т.М. Шемета

М.М. Якименко