Справа № 106/1427/13-ц
провадження 2-в/522/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відновлення втраченого судового провадження

05.07.2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участю секретаря Навроцької Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №106/1427/13-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача, а саме ПАТ «Дельта Банк», у виконавчому листі у справі №106/1427/13-ц, виданому Євпаторійським міським судом Автономної Республіки про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором його правонаступником ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року відкрито провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження з ініціативи суду.

В судове засідання сторони не з`явились, 29.06.2023 року від представника ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Розглянувши питання про відновлення втраченого судового провадження цивільної справи №106/1427/13-ц, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно дост.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно дост.489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Згідно зіст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

При вирішенні питання про відновлення судового провадження суд враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

За змістом розділу Х «Відновлення втраченого судового провадження» ЦПК України обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, законодавцем віднесено на розсуд суду. Так, відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У зв`язку з цим слід враховувати, що обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, залежить від мети такого відновлення. Для оскарження судового рішення, його перегляду за нововиявленими обставинами необхідним є не лише відновлення самого рішення, а й відновлення письмових доказів у справі, які досліджувалися судом і результати оцінки яких відображені у такому рішенні.

Незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина ухвали про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі, оскільки наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 2-2062/11 (провадження № 61-23154св18), від 05 грудня 2018 року у справі №2-879/10 (провадження №61-6618св18).

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розташованими на тимчасово окупованих територіях, Верховний суд розпорядженням від 05.07.2022 № 36/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Приморський районний суд м. Одеси (окрім кримінальних проваджень).

Вирішуючи питання відновлення втраченого судового провадження справи №106/1427/13-ц у частині рішення апеляційного суду, суд встановив, що реєстраційні дані цивільної справи №106/1427/13-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсутні в Автоматизованій системі документообігу Приморського районного суду м.Одеси «Д-3».

Представником заявника долучено до матеріалів заяви про заміну стягувача у виконавчому листі належним чином засвідчені копії документів, які були досліджені 28.10.2013 року Апеляційним судом Автономної Республіки Крим у рішенні №106/1427/13-ц, а саме кредитний договір № 237/фк-07 від 10.08.2007 року.

Рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28.10.2013 року №106/1427/13-ц оприлюднено в установленому законодавством порядку та відповідно міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, повний доступ до яких судом отримано самостійно.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що матеріали цивільної справи №106/1427/13-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, є втраченими, однак у Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28.10.2013 року №106/1427/13-ц.

Відповідно дост.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за можливе відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №106/1427/13-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у частині рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28.10.2013 року №106/1427/13-ц, оскільки метою відновлення втраченого судового провадження є заміна стягувача у виконавчому провадженні, яке було відкрите на підставі зазначеного рішення.

Керуючись ст.ст.488-490,493,494, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №106/1427/13-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28.10.2013 року №106/1427/13-ц.

Вважати наявними у справі наступні процесуальні документи:

-Рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28.10.2013 року №106/1427/13-ц текст якого наведено нижче.

Справа №:106/1427/13-ц

№ провадження:22-ц/190/3971/13

Головуючий суду першої інстанції: Ружицька Т.В.

Доповідач суду апеляційної інстанції: Кузнєцова О. О.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2013 р. колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді Кузнєцова О.О.

Суддів: Кірюхіної М.А.

Новікова Р.В.

При секретарі Таранець О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 17.04.2013 р.,

в с т а н о в и л а :

ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 30 609,05 грн., мотивуючи вимоги тим, що 10.08.2007 року між ТОВ "Укрпромбанк" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 237/фк-07, за яким Банк надав, а ОСОБА_1 отримав у кредит на придбання автомобіля гроші в сумі 25 029 доларів США під зобов`язання їх повернення щомісячно певними частинами за графіком у строк до 09.08.2012 року та сплату 6,8 % річних у разі виконання позичальником умов договору та 11,5% у разі порушень умов, визначених у п. 4.2 Договору. Оскільки відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, за ним станом на 19.02.2013 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 30 609,05 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 28 360,68 грн.; заборгованості за відсотками 1 248,35 грн. та заборгованості за комісією 1 000,02 грн., право вимоги за якою відповідно до Договору про передачу активів та Кредитних зобов`язань від 30.06.2010 року перейшло від ТОВ "Укрпромбанк" до ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням Євпаторійського міського суду АР Крим від 17.04.2013 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" просить рішення суду скасувати з підстав його незаконності і необґрунтованості, неповного з`ясування обставин, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, та невідповідності висновків суду фактичним обставинам у справі.

У запереченнях ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, вказавши на неспроможність наведених в ній доводів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, переглядаючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних правових підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості і недоведеності заявлених у позові вимог та відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заявленої Банком у позові суми заборгованості.

Проте з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може, оскільки до них суд дійшов внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, обмежившись доказами, що були надані сторонами, без з`ясування спірних питань щодо розміру заборгованості.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи у апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та досліджує докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

З матеріалів справи та наданих у суді апеляційної інстанції доказів, яких не було надано до суду першої інстанції через неналежне повідомлення позивача про час та місце судового засідання вбачається, що 10.08.2007 року між ТОВ "Укрпромбанк" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 237/фк-07, за яким Банк надав, а ОСОБА_1 отримав у кредит гроші в сумі 25 029 доларів США під зобов`язання їх повернення щомісячно певними частинами за графіком у строк до 09.08.2012 року та сплату 6,8 % річних у разі виконання позичальником умов договору та 11,5% у разі порушень умов, визначених у п. 4.2 Договору (а.с. 52-56).

За договором про передачу активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 року право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до ПАТ "Дельта Банк" (а.с. 17-21).

За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що зобов`язання по своєчасності повернення кредиту (чергової його частини за графіком) ним порушено, що відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України надає Банкові право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості, який стосується правомірності дій Банку щодо зарахування лише у лютому 2011 року в рахунок повернення кредиту ОСОБА_1 грошей, що надійшли від Страхової компанії 27.08.2010 року та 14.09.2010 року в сумах відповідно 15 897,04 грн. (а.с. 39) та 15 000 грн. (а.с. 40).

В обґрунтування правомірності своїх дій, Банком заявлено, що вказані гроші не було відразу зараховано в рахунок повернення кредиту через те, що вони всупереч п. 2.5 Договору надійшли не у валюті договору (а.с. 52), а самостійно конвертувати гривню у долар США Банк позбавлений можливості відповідно до постанови Правління Національного банку України № 281 від 10.08.2005 року "Про порядок та умови торгівлі іноземною валютою".

Між тим, наведені доводи є безпідставними, оскільки за умовами Договору (п. 2.15 а.с. 53) Позичальник доручив Банку здійснювати договірне списання з будь-яких його рахунків, відкритих як до підписання цього Договору так і під час його дії, відкритих у Банку та його філіях (в тому числі у іншій валюті, ніж валюта Кредиту) коштів в сумах, необхідних для повернення кредиту, сплати процентів, комісії, штрафних санкцій та інших платежів за цим Договором, якщо Позичальник прострочив строк їх сплати Банку відповідно до умов Договору, та в інших випадках, передбачених п. 6.2 Договору. У разі відсутності або недостатності на рахунках Позичальника, відкритих в Банку та його філіях, коштів в валюті наданого кредиту, Позичальник доручив Банку здійснювати договірне списання у сумах, еквівалентних заборгованості у валюті Кредиту за курсом, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату проведення списання та наведені положення не суперечать вказаному апелянтом Положенню про порядок та умови торгівлі іноземною валютою і умовам п. 2.5 Договору, враховуючи, у тому числі приписи ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до яких нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими й доводи відповідача, що Банк, отримавши від Страхової компанії гроші не у валюті кредиту, не здійснив жодних дій щодо повідомлення його про неможливість їх зарахування в рахунок повернення кредиту та можливість їх конвертування та відповідно зарахування виключно за його (позичальника) заявою.

За розрахунком позивача, який надано до суду апеляційної інстанції та на застосуванні якого наполягав представник позивача в суді апеляційної інстанції, у разі своєчасного зарахування сум, що надійшли до Банку від Страхової компанії у серпні та вересні 2013 року розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 23.10.2013 року становить 30 661,88 грн., але, враховуючи межі заявлених у позові вимог (ст. ст. 303, 11 ЦПК України), які не було змінено у встановленому процесуальним законом порядку, до стягнення підлягає сума заборгованості, визначена станом на 01.03.2013 року.

Крім того, корегуючи розрахунок, позивачем не враховано, що у такому разі відповідно до 2.6 Договору змінюється і розмір процентів, які нараховуються виключно на фактичну заборгованість за кредитом.

У наданих представником позивача розрахунках (а.с.216) розмір процентів за період серпня 2010 року квітня 2011 року всупереч вказаних приписів договору здійснений на залишок кредиту без відрахування вищевказаних сум, а тому розмір процентів за спірний період підлягає перерахуванню, що, враховуючи методику, підстави та порядок розрахунку Банку, у даному випадку не потребує спеціальних знань.

Позивач, не зважаючи на неодноразові роз`яснення судом апеляційної інстанції на виконання приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України прав та обов`язків кожної сторони щодо доведення своїх доводів та/або заперечень, відповідний належний розрахунок заборгованості не надав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розмір нарахованих процентів за серпень 2010 року на заборгованість у 10 694,91 долар США становить 10 694,91 : 365 х 31 х 6,8% = 61,76 доларів США замість 71,9, наведених у розрахунку; за вересень і листопад 2010 року та квітень 2011 року - 8 927,76 : 365 х 30 х 6,8% = по 49,89 за кожен із зазначених місяців замість 69,58; за жовтень та грудень 2010 року, січень та березень 2011 року - 8 927,76 : 365 х 31 х 6,8% = по 51,56 доларів США за кожен із зазначених місяців замість 71,9; за лютий 2011 року - 8 927,76 : 365 х 28 х 6,8% = по 46,57 доларів США замість 48,29.

В решті розрахунок позивача є обґрунтованими та таким, що не викликає у колегії сумнівів щодо своєї правильності та відповідності положенням кредитного договору.

Таким чином до стягнення з ОСОБА_1 належить заборгованість за кредитним договором, яка станом на 01.03.2013 року становить 29 508,65 грн., до складу якої входять заборгованості за кредитом 3 548,19 долара США, що за курсом НБУ становить 28 360,68 грн., заборгованості за процентами 18,51 доларів США, що за курсом НБУ становить 147,95 грн. та заборгованість за комісією 1 000,02 грн.

Розрахунок, наданий відповідачем (а.с.216), не може бути прийнятий до уваги, оскільки відповідач без врахування умов кредитного договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та комісії, обмежився сумами кредиту у 25 029 доларів США та здійснених ним платежів, відрахувавши їх від цієї суми, незважаючи на положення договору та закону щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням (ст. 534 ЦК України).

Перевіривши доводи сторін та надані ними докази, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості заявлених у позові вимог та наявності правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором у вищевказаному розмірі.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 17.04.2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 237/фк-07 від 10.08.2007 року, що утворилася станом на 01.03.2013 року у розмірі 29 508,65 грн. (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісім грн. 65 коп.), яка складається із заборгованості за кредитом 3 548,19 долара США, що за курсом НБУ становить 28 360,68 грн. (двадцять вісім тисяч триста шістдесят грн. 68 коп.), заборгованості за процентами 18,51 долар США, що за курсом НБУ становить 147,95 грн. (сто сорок сім грн. 95 коп.) та комісії 1 000,02 грн. (одна тисяча грн. 02 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 459,14 грн. (чотириста п`ятдесят дев`ять грн. 14 коп.).

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Кірюхіна М.А.

Кузнєцова О.О.

Новіков Р.В.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Я.В. Шестакова