Справа № 490/1050/23
н/п 2/490/1376/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

06 липня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Постолатій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив шлюб між ним та відповідачкою, що зареєстрований 28 квітня 2005 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції розірвати.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

04 та 05 липня 2023 року від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання, у якому відповідачка просить суд надати сторонам по справі час на примирення строком у три місяці.

У судове засідання призначене на 06 липня 2023 року сторони не з`явилися з невідомих суду причин.

06 липня 2023 року позивачем до суду подано заяву, у якій ОСОБА_1 просить суд строку на примирення не надавати з огляду на те, що з відповідачкою однією сім`єю фактично не проживає з січня 2020 року. На даний час він проживає та будує стосунки з іншою жінкою. Також просив суд позов задовольнити та розірвати укладений між ними шлюб.

У судове засідання призначене на 06 липня 2023 року сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Позивачем до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, вивчивши доводи клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина третя статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Як зазначено у частині четвертій статті 56 Сімейного кодексу України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Зі змісту наведених норм Сімейного кодексу України слідує, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у справі № 442/6319/16-ц постанова від 30 травня 2019 року.

Враховуючи зазначене та те, що позивач не має жодного бажання примиритися із відповідачем та зважаючи на закріплений у Сімейному кодексі України принцип добровільності шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення.

За такого у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.М. Шолох