ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-н/753/658/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення з ФОП ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/10785/231 між суддями від 27 червня 2023 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справа була передана судді 30 червня 2023 року.

За результатами вивчення заяви та доданих до неї документів встановлені підстави для відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини третьої статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, представник заявника просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 308951,11 грн, що не є грошовою сумою незначного розміру, оскільки перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (станом на 1 січня 2023 року - 268400 грн).

Крім того, надаючи розрахунок заявленої вимоги, представник заявника на власний розсуд тлумачить норму статті 117 Кодексу законів про працю України, яка стосується обмеження строку нарахування середнього заробітку за весь час затримки (шість місяців) та не враховує час набрання чинності цією нормою та час звернення із заявою до суду.

Також суд зазначає, що відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

З наведених мотивів та з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, зазначивши, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати таке: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв`язку зі звільненням працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Як вбачається з долучених до заяви документів, (постанова Київського апеляційного суду від 7 березня 2023 року) боржник несвоєчасно виплатив заявнику заробітну плату в розмірі 2190,80 грн (без урахування компенсації з частини доходу за порушення строків виплати), яка після рішення суду була перерахована заявнику 25 квітня 2023 року (примусове виконання), при цьому заявником ставиться вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 308951,11 грн

В той же час, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає можливості встановлення обставин справи та часткового задоволення заявлених вимог. Одними з характерних ознак наказного провадження є: спрощеність, оскільки має місце «урізана» цивільна процесуальна форма; на нього не поширюються принципи гласності, усності, безпосередності, змагальності; відсутність стадійності цивільного процесу; судовий наказ видається за відсутності сторін, та документарна видача судового наказу здійснюється лише на підставі безспірних письмових доказів, поданих заявником.

Суд враховує, що в порядку наказного провадження розглядаються вимоги, щодо яких відсутній спір або заявнику про нього невідомо.

При цьому, як вбачається з долучених до заяви судових рішень заявник працювала у боржника на посаді консультанта до 30 серпня 2019 року та звільнилась за угодою сторін. Пізніше дізналась (точна дата у судових рішеннях відсутня) про не виплату їй боржником в повному обсязі заробітної плати за жовтень 2015 року та звернулась із відповідним позовом до суду у листопаді 2021 року. У судові засідання в першій та апеляційні інстанції відповідач не з`являвся, відзивів не подавав, вимоги ухвали суду апеляційної інстанції не виконував. Позов ОСОБА_1 був задоволений судом апеляційної інстанції частково та стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату з урахуванням компенсації з частини доходу за порушення строків виплати, в розмірі 3411,20 грн. Рішення апеляційного суду було виконано у примусовому порядку державним виконавцем Дніпровського ВДВС, а саме після винесення постанови про арешт коштів боржника.

На підтвердження належного розрахунку заявленої вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні представником заявника надано довідку, в якій зазначено, суму різниці між мінімальною заробітною платою та фактично нарахованим доходом, в той же час така довідка не містить усі складові, які необхідні при безспірному розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, зокрема, кількість відпрацьованих робочих днів у кожному місяці, складові нарахованого доходу, оклад заявниці у 2019 році. Відповідно, без таких даних неможливо перевірити правильність розрахунку середньоденної заробітної плати та визначити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, як цього вимагає законодавство, а отже заява в цій частині не є безспірною.

Враховуючи те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислено виключно самим представником заявника та складові вказаного розміру не підтверджені безспірними вихідними даними (середньоденний заробіток, графік роботи, розмір середньомісячної заробітної плати тощо), дана вимога не може вважатися безспірною.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 163, 165, 166, 167, 258-260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.В. Шаповалова