Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2232/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.07.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Леньо В.В. секретар судового засідання Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуює тим, що сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , 2002 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження.

Шлюб між батьками дітей було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 02.02.2017 року у справі № 299/3494/16-ц.

Діти проживають з позивачем.

Позивач зазначає, що мати дітей ОСОБА_2 свої обов`язки по вихованню і утриманню дітей не виконує, розвитком та станом здоров`я дітей не цікавиться взагалі. Будь яким способом в тому числі і матеріальним дітей не підтримує.

За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дітей, ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав з підстав, встановлених законом та слід стягувати аліменти на утримання її дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень, щомісячно, на кожну дитину,починаючи із дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Представник позивача - адвокат Продан О.В. подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України , батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , 2002 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до вказаних свідоцтв про народження батьком ОСОБА_3 , 2002 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с.24-26).

Згідно обставин зазначених у позовній заяві, які підтверджено належними й допустимими доказами, що ОСОБА_2 не піклується про своїх дітей, участі у їх вихованні не приймає, батьківські обов"язки не виконує.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У справі відповідач не надала жодного доказу, який би свідчив про те, що вона належним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню неповнолітніх дітей, утверджує повагу до матері, піклується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, виховує дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, тобто вчиняв/вчиняє активні дії на виконання вимог ст. 150 СК України.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Виноградівської міської ради вказано про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.40- 40зв.).

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують обставини, які свідчать про те, що мати ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами на підставі яких суд дійшов до беззаперечного висновку про те, що відповідач злісно ухиляється від участі у вихованні дітей, що слугує підставою для позбавлення її батьківських прав.

У свою чергу позбавлення батьківських прав допускається тільки відносно дітей, які не досягли 18 років, у зв`язку з чим суд приймає рішення про часткове задоволення позову.

Частиною 1 ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачаться, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття, а від так у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на його користь на утримання ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , слід відмовити.

Частини 2, 3 ст.166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

При вирішення спору суд враховує засади рівності батьків в утриманні своєї дитини, які передбачені Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2023 рік, з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі по 3000 гривень щомісячно, позивач не підтверджує належними й допустимими доказами обґрунтованість такого розміру аліментів, у зв`язку з чим суд приймає рішення про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі по 2500 гривень щомісячно, з урахуванням стану здоров`я дитини, задовільного стану здоров`я відповідачки, її мінливого заробітку, відсутність інших осіб, які б перебували на її утриманні, з урахуванням загального правилу дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету.

Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства, тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Судові витрати, від оплати яких позивач звільнений, на підставі п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані про РНОКПП у справі відсутні, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 2500,00 гривень на дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду - 07.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані про РНОКПП у справі відсутні, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані про РНОКПП у справі відсутні, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 сплачену ним суму 992 гривень 40 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо