Справа номер 489/3576/22 Головуючий суду першої інстанції Костюченко Г. С.
Провадження номер 22-ц/812/594/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2023 року м.Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,
за участі представника позивача Лугвеневої Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2023 року, ухвалене о 10 год 30 хв під головуванням судді Костюченка Г. С. у приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено 10 квітня 2023 року, за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування вартості втраченого майна,
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2022 року ОСОБА_4 через свого представника подала до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.
Позивач зазначала, що вона є власником автомобіля марки FORD FIESTA 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2019 року відповідача зобов`язано повернути ОСОБА_4 зазначений вище автомобіль.

Під час виконання цього судового рішення протягом одного року працівники поліції здійснювали його розшук, однак він виявився безрезультатним, у зв`язку з чим, 19 жовтня 2021 року державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу.

У подальшому ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про заміну способу виконання судового рішення, однак ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2022 року у задоволенні її заяви відмовлено.

Посилаючись на те, що всі можливі шляхи повернення автомобіля нею було вичерпано, ОСОБА_4 просила стягнути з ФОП ОСОБА_1 на її користь вартість втраченого автомобіля в сумі 224 170 грн, а також судові витрати, які складаються з вартості оцінки втраченого майна в сумі 906,01 грн та судового збору в сумі 2241,70 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ФОП ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала, вказуючи на те, що їй було передано на зберігання спірний автомобіль, однак, 24 лютого 2016 року ним заволоділи невідомі особи, про що було повідомлено правоохоронні органи.

Після цього транспортний засіб не перебував на її зберіганні.

Відповідав наголошувала на тому, що ОСОБА_4 пропущено строки позовної давності встановлені ст. 257 ЦК України, оскільки вона знала про неможливість повернення транспортного засобу ще з 09 серпня 2018 року, коли письмово просила ФОП ОСОБА_1 повернути автомобіль, однак його повернуто не було.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_4 задоволено.

З ФОП ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто збитки в сумі 224 170 грн, понесені через втрату автомобіля FORD FIESTA номерний знак НОМЕР_2 , а також судовий збір в сумі 2241,70 грн та витрати на проведення оцінки втраченого майна в сумі 906,01 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено факт втрати належного їй автомобіля ФОП ОСОБА_1 , яке зберігало автомобіль. Оскільки у порядку виконання рішення суду про повернення автомобіля, він повернутий не був, то наявні підстави для стягнення його вартості.

Щодо заперечень відповідача про пропуск позовної давності суд зазначав, що ОСОБА_4 дізналася про неможливість повернення належного їй транспортного засобу у натурі лише у жовтні 2021 року, а тому саме з цього часу має починатися відлік строку позовної давності, який позивачем пропущено не було.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через пропуск позовної давності.

Окремо відповідач зазначала про незгоду із вартістю майна, яка підлягає відшкодуванню, оскільки на її думку оцінка має проводитися, виходячи з вартості майна станом на момент його втрати, а саме 24 лютого 2016 року.

Узагальнені доводи та заперечення осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вказуючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 24 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали та призначено розгляд на 12 липня 2023 року на 09 год 00 хв.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Позивача у судовому засіданні представляв адвокат Лугвенева Л. С.

Представник відповідача ОСОБА_2 10 липня 2023 року надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю його у слідчих діях в якості захисника у кримінальному провадженні.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки відповідно до вимог ст.372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд визнав неявку представника відповідача неповажною, оскільки причиною неявки до суду апеляційної інстанції представник вказав надання переваги участі у розгляді іншої справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18 виснував, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на позовну заяву, апеляційній скарзі, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає можливим переглянути справу за відсутності відповідача та його представника, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_4 з 09 квітня 2016 року є власником автомобіля марки FORD FIESTA 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво № НОМЕР_3 .

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2019 року, залишеним без змін постановами Миколаївського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року та Верховного Суду від 05 квітня 2021 року, ФОП ОСОБА_1 було зобов`язано повернути ОСОБА_4 спірний автомобіль та ключі від нього на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій він був набутий, згодом відпала.

Такий висновок базувався на тому, що ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року, позов ОСОБА_5 у цивільній справі № 488/5059/15-ц про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля залишено без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2015 року, про накладення арешту на спірний автомобіль, заборону здійснення реєстраційних дій щодо нього, на підставі якої автомобіль було передано на зберігання ФОП ОСОБА_1 .

Верховним Судом, серед іншого, було вказано, що з огляду на відсутність доказів втрати, пошкодження відповідачем майна, переданого на зберігання, належним способом захисту права є звернення позивача з позовом про повернення майна.

28 квітня 2020 року постановою державного виконавця Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №61932855 з виконання зазначеного рішення суду про повернення автомобіля.

ФОП ОСОБА_1 рішення суду не виконувала, а тому державний виконавець двічі накладав на неї штраф.

26 червня 2020 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук автомобіля, який виявився безрезультатним.

У зв`язку з цим постановою державного виконавця від 19 жовтня 2021 року виконавчий документ повернуто ОСОБА_4 на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (транспортний засіб, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку).

У жовтні 2021 року позивач зверталася до Ленінського районного суду м. Миколаєва з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на автомобіль та ключі до нього з вилученням та передачею цього майна їй.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року у задоволенні її заяви відмовлено.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 14.11.2022 року, складеним експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Кульовим О. Ю., середня ринкова вартість автомобіля марки FORD FIESTA 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 становить 224 170 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статей 1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до норм статей 256, 257, 261, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ст.76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 , оскільки судом було встановлено, що відповідач без достатньої правової підстави зберігала у себе автомобіль позивача. Як у добровільному порядку, так і у примусовому порядку його не повернула. Органи поліції під час розшуку автомобіля його наявність не встановили.

Отже, суд першої інстанції правильно виснував, що за встановлених обставин відновлення порушеного права позивача можливо шляхом стягнення на її користь вартості безпідставно набутого відповідачем автомобіля, яка була визначена експертом станом на час подання позову до суду про стягнення вартості автомобіля.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення свого права на відшкодування вартості автомобіля позивач дізналася після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа у зв`язку з невиявленням автомобіля протягом року з дня оголошення розшуку.

Посилання відповідача на те, що позивачу з 09 серпня 2018 року було відомо про відсутність у неї автомобіля в натурі, а тому строк повинен обраховуватися саме з цієї дати, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Достовірних доказів відсутності у відповідача автомобіля при розгляді численних справ встановлено не було, що підтверджено висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 05 квітня 2021 року, де він вказав, що з огляду на відсутність доказів втрати, пошкодження відповідачем майна, переданого на зберігання, належним способом захисту права є звернення позивача з позовом про повернення майна.

Після постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 19.10.2021 року позивач достеменно дізналася про втрату автомобіля, а отже подання нею позову у 2022 році було здійснено з дотриманням вимог про позовну давність.

Твердження відповідача про те, що вартість автомобіля повинна визначатися на час втрати автомобіля, а саме 2016 рік, правильно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки цей факт став відомим тільки після 19 жовтня 2021 року.

Визначення судом вартості автомобіля на момент розгляду справи відповідає вимогам законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.