РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/218/23

Провадження №2/568/104/23

15 червня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючої судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., представника позивача адвоката Соколова А.О., представника відповідача адвоката Беляновського Р.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.05.2019 між ним та відповідачем було укладено договір позики, оформлений у вигляді розписки, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у борг у нього грошові кошти в сумі 300 000,00 грн. Строк повернення боргу сторони не визначали. Вказану розписку ОСОБА_2 написав власноручно та скріпив її своїм підписом. Враховуючи те, що строк повернення коштів сторонами не встановлювався, такий строк слід рахувати з дня пред`явлення вимоги про повернення. Так, 19.01.2022р. та повторно 10.11.2022р. позивачем на адресу відповідача були направлені вимоги про повернення позики, які були проігноровані, позика повернута не була, а тому позивач просить стягнути суму боргу з відповідача на його користь.

Ухвалою суду від 02.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

29.03.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що розписка, на яку посилається позивач, не свідчить про укладення договору позики між сторонами. Так, відповідач є незмінним директором ТОВ «СФГ «Джерела». ОСОБА_1 є учасником ТОВ «СФГ «Джерела». Грошові кошти, зазначені в розписці від 17.05.2019р. в розмірі 300 000,00 грн. були отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 для поповнення обігових коштів ТОВ «СФГ «Джерела», про що прямо зазначено в розписці. Розписка не містить слів «в борг» та «обов`язок повернути», що виключає наявність у спірних правовідносинах позикових зобов`язань.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Соколову А.О.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Соколов А.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Беляновському Р.Ю.

Представник відповідача адвокат Беляновський Р.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, зазначаючи, що між сторонами не виникли позикові зобов`язання. Грошові кошти по розписці були взяті відповідачем не в борг, а в якості поповнення ОСОБА_1 , як члена ТОВ «СФГ «Джерела», обігових коштів товариства.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи вимоги за позовом ОСОБА_1 , суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що 17.05.2019р. ОСОБА_2 була написана розписка наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 300 тисяч гривень для поповнення обігових коштів СФГ «Джерела»». Розписка містить дату 17.05.2019р., підпис та ініціали ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтверджується копією розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 6).

Факт отримання грошових коштів та написання розписки підтверджується та не оспорюється відповідачем.

Предметом спору за позовом є стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суми за вказаною розпискою у розмірі 300 000,00 грн. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що між ним та відповідачем виникли правовідносини за договором позики.

Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. (ч.1 ст.207 ЦК).

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 18.01.2017 у справі № 6-2789цс16.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

В постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Верховного Суду від 26.04.2022 у справі №753/1349/20, провадження № 61-14052св21).

Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається право підтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин.

При цьому, факт отримання коштів в борг підтверджує не будь яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника з обов`язком повернення (постанова від 26.04.2022 у справі №753/1349/20 (провадження №61-14052св21)).

Як встановлено зі змісту вищевказаної розписки від 17.05.2019, вона власноручно написана ОСОБА_2 , містить чіткий та недвозначний напис, що грошові кошти в сумі 300 000, 00 грн. отримано у ОСОБА_1 для поповнення обігових коштів СФГ «Джерела». Тобто, розписка містить застереження щодо мети отримання вказаних коштів та не містить обов`язку щодо їх повернення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено із пояснень представників сторін у судовому засіданні, 07.09.2018р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «СФГ «Джерела», відповідно до якого ОСОБА_1 купив частку у розмірі 58,61% (а.с. 79-80). Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «СФГ «Джерела» від 09.04.2019р. ОСОБА_1 був включений в склад учасників товариства згідно договору купівлі-продажу частки в ОСОБА_3 (а.с. 81). Головою ТОВ «СФГ «Джерела» є ОСОБА_2 . Згідно розділу 6 Статуту ТОВ «СФГ «Джерела» Товариство є власником майна, наданого учасниками, продукції, виробленої в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна, придбаного ним з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Майно Товариства складають основні фонди, обігові кошти, а також інші цінності, вартість яких відображена в самостійному балансі. Джерелами формування майна Товариства є, зокрема, грошові і матеріальні внески учасників, як вклад до статутного капіталу. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 28.03.2023р. засновниками ТОВ «СФГ «Джерела» є Селянське (Фермерське) господарство «Нектар» (51%) та ОСОБА_1 (49%) (а.с. 32). Виходячи з викладеного, слід дійти висновку, що між сторонами з квітня 2019р. по теперішній час існують корпоративні відносини, пов`язані з їх участю у ТОВ «СФГ «Джерела». Грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн. були передані ОСОБА_1 ОСОБА_2 вже після включення його до учасників ТОВ «СФГ «Джерела», а саме 17.05.2019р. та були передані з метою поповнення обігових коштів Товариства, а не у борг, що не протирічить чинному законодавству.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевстановлених судом обставин позивачем суду не надано.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що грошові кошти було взято ОСОБА_2 у ОСОБА_1 не у борг, а тому між сторонами не виникли позикові зобов`язання.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим та не доведеним, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Надати відповідачу строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 28.06.2023р.

Суддя О.М. Делалова