Справа № 569/7983/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судових засідань Баланович М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2022 по справі №1715/15129/12 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми в розмірі 300 грн., щомісячно на розмір всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2012 по справі №1715/15129/12 змінено розмір аліментів , що стягуються з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн., щомісячно. Дочка сторін навчається в промисловій школі 1 ступеню «Косинус» у Гданську. Навчання є платним. Зазначає, що відповідач будучи позбавленим батьківських прав не звільняється від обов`язку утримувати дитину.

Заперечуючи проти задоволення позову від відповідача до суду надійшов відзив від 03.07.2023. На підставу заперечень зазначає, що на момент ухвалення рішення 31.10.2012 не працював, не мав постійної роботи та офіційного заробітку, тому не міг надавати належну матеріальну допомогу у вигляді аліментів у більшому розмірі, як це було визначено судом. Матеріальне становище відповідача суттєво змінилося, і він не взмозі сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем в позові з наступних підстав. Позивачем не доведено, що змінилося матеріальне становище відповідача, не зазначила на чиєму утриманні перебуває дочка навчаючись у місті Гданськ на території Республіки Польща. Не відомо чи відбулися зміни в неї у матеріальному та сімейному стані, чи проживає вона разом з неповнолітньою дитиною. Довідка про навчання доньки дійсна до 03.11.2022, на момент звернення до суду не може слугувати належним доказом, що донька потребує утримання та додаткових витрат на навчання. Також, відповідач зазначає, що через стан здоров`я не може працевлаштуватися, на його утримання перебуває матір ОСОБА_5 , яка є непрацюючим пенсіонером.

Ухвалою суду від 11.05.2023 року відкрито спрощене провадження по справі, та призначено справу до розгляду з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, від представника позивача до суду надійшла заява від 10.07.2023 року про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи наведе, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки надані докази дозволяють ухвалити рішення щодо спірних правових відносин.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 28.09.2011, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Шлюб між сторонами розірвано 12.08.2008, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданим 12.08.2008. Також після розірвання шлюбу присвоєно ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1 .

Рішенням суду від 28.10.2009 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даним рішенням також присуджено стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки.

Відповідно до рішення суду від 31.10.2012 у справі №1715/15129/12, змінено розмір аліментів, які підлягали стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2007 р.н., визначено судом у розмірі 300 грн., щомісячно.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 2272 грн.

Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 2833 грн.

Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів.

Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, і 300 грн. на дитину є критично малим і не відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до довідки-розрахунку, від 24.03.2023 №3123. Заборгованість по аліментах станом на 29.03.2023 становить 64077,07 грн. Сума аліментів, як підлягає стягненню становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з того, що відповідачем не доведено, що він не має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі зазначеному позивачем.

Жодних доказів, що матір відповідача ОСОБА_5 перебуває на його утриманні суду не подано. Натомість, остання є пенсіонером за віком та отримує пенсію у розмірі 5345,05 грн. на місяць., відповідно до довідки від 29.06.2023 №410 наявної у матеріалах справи. Що жодним чином не підтверджує факт перебування ОСОБА_5 на утриманні сина.

Довідка з Пенсійного фонду України про доходи ОСОБА_2 містить відомості лише за 2020 рік, тому не можливо об`єктивно встановити матеріальне становище відповідача на момент розгляду справи судом.

З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, заперечень відповідача, наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: ордер, договір-доручення про надання правової допомоги від 17.03.2023 та акт наданих послуг від 21.04.2023 на суму 3000 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивач користувалася правовою допомогою, понесла витрати на правничу допомогу, при цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд бере до уваги, що позов задоволено, а також на переконання суду, дії щодо підготовки позову, у справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

А тому, суд дійшов висновку про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2000 грн. що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб присудження аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2012 року у справі №1715/15129/12, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмір однієї четвертої частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І.О.Гордійчук