Єд.унік. № 243/1265/23
Провадження № 2/243/858/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.,

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яка обґрунтована тим, що сторони перебувають у шлюбі з 14 серпня 2009 року, який зареєстрований Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом № 560. Від даного шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час діти проживають разом із матір`ю. Позивач вказує на те, що відносини між ним та відповідачкою були не стабільними та розладилися з січня 2023 року, к моменту звернення до суду між ними зникло взаєморозуміння. Спору щодо місця проживання дітей не мають, діти за домовленістю із відповідачем проживають із нею, позивач матеріально допомагає своїм дітям. Можливості зберегти сім`ю немає, на примирення не згоден та вважає, що шлюб необхідно розірвати. З огляду на викладене, просить суд ухвалити рішення, яким шлюб зареєстрований Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за актовим записом №560, 14 серпня 2009 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Відповідачкою ОСОБА_1 до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що їх шлюбні відносини тривають майже 14 років та між ними завжди було порозуміння між собою та їхніми дітьми, відносини будувались на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Після початку військового стану на території України, події які відбувалися та відбуваються призвели до пригніченого морально-психологічного та стресового стану, в якому вони з чоловіком, як напевно і більшість населення України, перебувають тривалий час. Вважає, що незначні сварки, які іноді виникають між ними, обумовлені виключно вищенаведеними обставинами, прямо пов`язаними з військовою агресією російської федерації на території України та постійною потенціальною загрозою життю та здоров`ю членам їхньої сім`ї. Вважає, що збереження їхніх сімейних відносин та їхнього шлюбу прямо призведе до належного батьківського виховання їхніх малолітніх дітей та безперешкодного спілкування дітей з батьками, що є забезпеченням прав їхніх дітей. З огляду на вищенаведені обставини просила суд надати час для примирення, тому як її чоловік та їхні діти є сенсом її життя, фактично в них не має підстав для розірвання шлюбу, а незначні сварки між нею та чоловіком є лише наслідком морального та психологічного впливу військової агресії з боку російської федерації та масштабних воєнних дій в Україні.

Позивачем ОСОБА_1 до суду було надано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що стосунки із відповідачкою погіршилися ще раніше чим почалася військова агресія з боку російської федерації та масштабні воєнні дії в Україні. Вказав, що він довгий час намагався зберегти шлюб із відповідачкою, але все виявилося марним, єдине що пов`язує його із відповідачкою це їхні діти. Зазначив, що на теперішній час він проживає із іншою жінкою, з якою бажає створити сім`ю, зазначив, що з відповідачкою він буде спілкуватися тільки як із матір`ю його неповнолітніх дітей. З огляду на викладене просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також з метою дотримання розумних строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності заперечень проти такого розгляду справи з боку сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гур`єва Л.М. в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про розгляд справи. До суду надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялися про розгляд справи. До суду надала пояснення в яких просила призначити строк на примирення та зупинити провадження в справі на чотири місяці.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 14.08.2009 року Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом № 560, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . ЇЇ батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують, сімейні відносини припинені, спільного господарства не ведуть.

Спору про розподіл майна подружжя не мають.

Спору про місце проживання дітей не мають.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ухвалою суду від 09.05.2023 року, за клопотанням відповідачки ОСОБА_2 , було надано сторонам строк на примирення терміном 1 місяц. Однак надання вказаного строку до позитивних результатів не призвело, примирення між сторонами не відбулося. За вказаних обставин судом не вбачається можливим задоволення клопотання відповідачки про повторне надання сторонам строку для примирення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Враховуючи те, що з моменту подачі позову, а саме з 11.04.2023 року примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, також за весь час перебування цієї справи в провадженні суду, відповідачка не надала жодного належного та допустимого доказу про свої наміри зберегти шлюб і сім`ю, примиритися із позивачем тощо. Усі доводи відповідача носять суто декларативний характер. Із огляду на категоричне небажання позивача примирятися, і на те, що відповідачка не вказала суду, які вона самостійно вживала заходи для примирення із чоловіком.

Слід звернути увагу, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З моменту звернення позивача з даним позовом до моменту постановлення даного судового рішення пройшло значний час, сторони мали достатньо часу для примирення, а позивач вправі був скористатися своїм правом відмовитися від позову, однак такого не відбулося, сторони не примирилися, та позивач наполягав на розірванні шлюбу.

Крім цього доводи відповідачки що сторони мають спільних дітей та відповідач бажає зберегти шлюб, судом відхиляється, оскільки розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Законом закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння.

Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача, а просить їх залишити за собою.

Відтак, ухвалюючи рішення, суд залишає за позивачкою витрати понесені ним при сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 264-265, 272, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 14 серпня 2009 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом № 560 - розірвати.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Роз`яснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копію даного рішення після набрання ним чинності надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький