К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року місто Київ

справа № 756/5637/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/9348/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Белоконної І.В. від 7 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов у якому просив поновити йому строк на подання зустрічної позовної заяви та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 7 квітня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що провадження у справі було відкрито 26 квітня 2021 року і відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ували для подання відзиву. У вказаний строк відповідач також мав право подати зустрічний позов. Оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі ОСОБА_1 отримав ще 12 липня 2021 року, то підстави для поновлення пропущеного строку на подання зустрічного позову відсутні, а сама заява підлягає залишенню без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норму статті 127 ЦПК України щодо поновлення процесуальних строків та проявив надмірний формалізм залишаючи в подальшому зустрічний позов без розгляду. Так, в результаті збройної агресії російської федерації ОСОБА_3 разом з дитиною виїхали за кордон, що і зумовило подання зустрічного позову через значний проміжок часу, оскільки у встановлений частиною 1 статті 193 ЦПК України строк такої необхідності не існувало.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на апеляційну скаргу не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки поданий поза межами встановленого судом строку для вчинення відповідної процесуальної дії, а наведені підстави для його поновлення судом визнаються неповажними.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що у квітні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

12 липня 2021 року ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви.

2 грудня 2022 ОСОБА_1 подав зустрічний позов у якому просив поновити йому строк на подання зустрічної позовної заяви та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" ("Melnyk v. Ukraine" заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом. Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку - норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У випадку, коли зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 ЦПК України, вона повертається заявнику ухвалою суду. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина 3 статті 194 ЦПК України).

Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 124 ЦПК України перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасниками справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. З початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи убачається, що відповідач подав зустрічний позов (грудень 2022 року) через півтора року після відкриття провадження у справі (квітень 2021 року). При цьому копію позовної заяви ним отримано у липні 2021 року і про хід судового розгляду він був обізнаний.

Відмовляючи у поновленні пропущеного процесуального строку, про що просив відповідач у зустрічній позовній заяві, суд першої інстанції виходив з недоведеності ним поважності причин пропуску строку, і такі висновки суду відповідають обставинам справи.

Встановивши, що зустрічну позовну заяву було подано після закінчення встановленого судом строку, поважних причин для поновлення якого відповідачем не доведено і судом не встановлено, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для її прийняття до спільного розгляду з первісним позовом.

Разом з тим, єдиним процесуальним наслідком недотримання положень вищевказаних норм процесуального закону (частин 1, 2 статті 193 ЦПК України) є повернення зустрічної позовної заяви заявнику. Всупереч цьому, суд першої інстанції залишив заяву без розгляду.

Проте така процесуальна неточність не може бути підставою для скасування правильного по своїй суті судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності пропуску строку на подання зустрічного позову, а саме через зміну місця проживання позивача і дитини внаслідок збройної агресії російської федерації, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки це не може бути об`єктивною підставою для не вчинення відповідної процесуальної дії, з огляду на предмет спору.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що залишення зустрічного позову без розгляду в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 7 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги

безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: