КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023року місто Київ

Справа № 753/20185/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9015/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Желепи О. В.

суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

за участю секретаря судового засідання Вєтчінової О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року (ухвалене у складі судді Шаповалової К. В., повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, приватний виконавець Фесик Марія Олексіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до АТ «Райффайзен Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, приватний виконавець Фесик Марія Олексіївна, в якому просила визнати виконавчий напис вчинений 08.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2098, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , 22.07.2010, видане Головним управлінням житлового забезпечення (наказ № 937-С/КІ від 08.07.2010 року) таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис № 2098, вчинений 08.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2098, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , 22.07.2010, видане Головним управлінням житлового забезпечення таким, що не підлягає виконанню.

16 травня 2023 року представник позивача подав заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що у позовній заяві представник позивача зазначав про орієнтовний розмір витрат позивача на правову допомогу та під час розгляду справи повідомляв суд про те, що після ухвалення судового рішення у справі ним будуть подані до суду додаткові докази про понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

Вказував, що позивачу надано професійну правничу допомогу на суму 30 000 грн, що складалась з наступного:

- Дослідження документів, консультація на предмет можливості визнання в судовому порядку таким, що не підлягаю виконанню Виконавчого напису нотаріуса Київського нотаріального кругу Шевченко Ольги Вікторівни №2098 від 08.06.2021 року (надалі - «ВН»);

- Складання правової позиції;

- Складання заяви про забезпечення позову;

- Складання Позовної заяви про визнання Виконавчого напису №2098 від 08.06.2021р таким, що не підлягає виконанню;

- Друк позовної заяви, формування пакету додатків за кількістю сторін;

- Направлення в суд Позовної заяви та Заяви про забезпечення позову;

- Отримання Ухвали про забезпечення позову (за умови задоволення заяви про забезпечення позову);

- Супроводження справи в суді першої інстанції: підготовка необхідних процесуальних документів, участь у судових засіданнях до оголошення рішення по справі №753/20185/21 незалежно від кількості судових засідань по справі,

- Супроводження справи №753/20185/21 в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Звєзділіної -Полішко Анастасії Дмитрівни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2022року.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року заяву адвоката Обухова Володимира Владиславовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнутоз Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (АТ «Райффайзен Банк Аваль») на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення змінити в частині визначення суми витрат на професійну допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, а саме збільшити витрати на правничу допомогу до 30 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції за відсутності заяви відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не міг з власної ініціативи зменшити їх розмір.

Вказує, що заперечення відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не є заявою про зменшення їх розміру, та не дає суду підстав для їх зменшення.

Зазначає, що на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, покладено обов`язок щодо доведення не співмірності таких витрат. Однак відповідач не надав жодного доказу на підтвердження такого твердження.

Посилається на те, що розмір статутного капіталу відповідача становить 6 154 516 258 грн, за 2020 рік чистий прибуток відповідача склав 4 074 830 00 грн, а тому витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн не можуть бути надмірним тягарем.

Щодо неспівмірності зазначає, що за виконавчим написом з позивача намагалися стягнути грошові кошти у розмірі 1 450 789 грн 68 к., розмір витрат на правничу допомогу складає всього 2 % від даної суми.

Вказує, що обсяг наданої правничої допомоги позивачу є співмірним із їх заявленим розміром.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

29 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що представником позивача адвокатом Обуховим В. В. до суду не надано детальний опис робіт виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Гонорар у розмірі 30 000 грн не є розумним та не враховує фактично витрачений час адвокатом.

Вказує, що вказана справа не є справою значної складності, а тому заявлений розмір витрат не є співмірним із обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

Зазначає, що надані роздруківки з сайту адвокатських об`єднань не є належними доказами, що підтверджують співмірність витрат.

Крім того, не може бути підставою для стягнення витрат на правничу допомого розмір статутного капіталу відповідача, такі доводи не є обґрунтованими.

У судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку з участю адвоката як захисника в кримінальному провадженні в Подільському районному суді м. Києва, доводи викладені в апеляційній скарзі підтримує, просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача Дьоміна Н. Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити додаткове рішення без змін.

Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О. В., пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Вимога учасника справи щодо розподілу судових витрат не є позовною вимогою, а є процесуальною дією суду.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За приписами частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частини перша, третя статті 134 ЦПК України).

Згідно із вимогами частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

За правилами частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина друга статті 141 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зазначені критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження своїх вимог про стягнення з відповідача на користь позивачавитрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, представником позивачанадано: копію ордера про надання правничої допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги № 01031 від 07 червня 2021 року, копію Додатку № 2 від 01 серпня 2021 року до Договору про надання правової допомоги №01031 від 07.06.2021 року, копію Додатку № 3 від 19 жовтня 2022 року до Договору про надання правової допомоги №01031 від 07.06.2021 року, копію Акту наданих послуг від 15.03.2023 року до Договору про надання правової допомоги №01031 від 07.06.2021 року.

З Акту наданих послуг від 15.03.2023 року до Договору про надання правової допомоги №01031 від 07.06.2021 року вбачається, що адвокатом надані послуги:

- Дослідження документів, консультація на предмет можливості визнання в судовому порядку таким, що не підлягаю виконанню Виконавчого напису нотаріуса Київського нотаріального кругу Шевченко Ольги Вікторівни №2098 від 08.06.2021 року (надалі - «ВН»);

- Складання правової позиції;

- Складання заяви про забезпечення позову;

- Складання Позовної заяви про визнання Виконавчого напису №2098 від 08.06.2021р таким, що не підлягає виконанню;

- Друк позовної заяви, формування пакету додатків за кількістю сторін;

- Направлення в суд Позовної заяви та Заяви про забезпечення позову;

- Отримання Ухвали про забезпечення позову (за умови задоволення заяви про забезпечення позову);

- Супроводження справи в суді першої інстанції: підготовка необхідних процесуальних документів, участь у судових засіданнях до оголошення рішення по справі №753/20185/21 незалежно від кількості судових засідань по справі,

- Супроводження справи №753/20185/21 в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Звєзділіної -Полішко Анастасії Дмитрівни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року.

Всього надано послуг на загальну суму 30 000 грн.

Ухвалюючи у справі додаткове рішення про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вказував, що враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням переліку послуг, що був визначений сторонамиу додатках до договору про надання правової допомоги, розгляду справи в загальному позовному провадженні, з урахуванням письмових заперечень представника відповідача та її заяву про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі, враховуючи ту обставину, що адвокатом Обуховим В.В. не здійснювалось супроводження справи в апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду від 16 серпня 2022 року, з огляду на кількість та тривалість судових засідань, суд вважає, що заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Щодо посилання на те, що за відсутності заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача, з урахуванням того що заява про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу не є заявою про їх зменшення, суд не мав права зменшити розмір за власною ініціативою, колегія суддів зазначає, що

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Також суд правомірно не врахував супроводження справи в апеляційному суді під час розгляду апеляційного скарги відповідача на ухвалу суду від 16 серпня 2022 року, оскільки доказів такого представлення матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо невідповідності кількості та тривалості судових засідань заявленій сумі витрат.

24.11.2021 року судове засідання не відбулось у зв`язку з неявкою представника відповідача, представник позивача прибув до суду, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності.

03.02.2022 року судове засідання не відбулось, оскільки справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному, доказів прибуття представника до суду матеріали справи не містять.

04.04.2022 року у зв`язку з оголошенням в країні воєнного стану судові засіданні в цивільних справах не проводились.

01.07.2022 року судове засідання відбулось, його тривалість згідно протоколу судового засідання склала 10 хвилин.

16.08.2022 року судове засідання відбулось, тривалість судового засідання, згідно протоколу судового засідання, 25 хвилин.

20.10.2022 року матеріали даної справи перебували на розгляді у Київському апеляційному суді, доказів проведення судового засідання та прибуття представника позивача до суду першої інстанції матеріали справи не містять.

13.03.2023 року судове засідання відбулось, судове засідання тривало, згідно протоколу судового засідання, 47 хвилин.

Враховуючи, що фактично відбулось три засідання, та у судове засідання що не відбулось 24.11.2021 року представник позивача прибув, про що є докази в матеріалах справи, їх час не був тривалим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір витрат на правничу допомогу .

Доводи представника позивача про те, що з наданих роздруківок з сайтів адвокатських об`єднань вбачається скільки коштують послуги адвокатів на ринку в даній категорії справ - не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки надані витяги є вибірковими, а ціни, що вказані, є суб`єктивними і встановлюються кожним окремим адвокатом на власний розсуд.

Крім наведених обставин, за яких суд зменшив витрати, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що складання правової позиції, як окремий вид послуг вказано в акті безпідставно. Друк позовної заяви, направлення в суд Позовної заяви та Заяви про забезпечення позову, отримання Ухвали про забезпечення позову (за умови задоволення заяви про забезпечення позову) не відноситься до правничої допомоги.

Щодо посилання на те, що за виконавчим написом з позивача намагались стягнути 1 450 789,68 грн, а вартість адвокатських послуг складає лише 2 % від вказаної суми - відхиляються, оскільки судом не розглядалась справа про стягнення боргу, а розглядались немайнові вимоги про визнання виконавчого напису таким , що не підлягає виконанню, а тому висновок суду про те, що така справа є справою незначної складності відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що оскільки розмір статутного капіталу відповідача складає 6 154 516 258 грн, то суд безпідставно вважав, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі більшому за 10 000 грн буде надмірним тягарем для відповідача.

Визначення розміру витрат на правничу допомогу законодавець не пов`язує з розміром статутного капіталу юридичної особи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на правильність ухвалення судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367,368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 липня 2023 року.

Головуючий суддяО. В. Желепа
СуддіО. Ф. Мазурик
О. В. Немировська