Номер провадження 2/754/3714/23 Справа №754/7775/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 11.07.2023)

11 липня 2023 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: І. Вакуленко,

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Вимоги позивача: стягнення заборгованості за договором прокату

Мартиненко В.В. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем до суду подано позов у якому посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повернення предмету прокату у визначений строк за договором прокату № 123890 від 19.12.2019, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за цим договором за період з 21.12.2019 по 15.05.2023 в загальній сумі: 489550,61 грн. і яка складається із заборгованості за користування обладнанням в сумі: 398080 грн., штрафу в сумі: 89424 грн., трьох процентів річних у сумі: 15184,98 грн., втрати від інфляції в сумі: 86861,63 грн., а також позивач просить стягнути: 4895,51 грн. - судового збору.

Ухвалою суду від 12.06.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні адвокат позивача позов підтримав і не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача.

Вислухавши адвоката позивача, дослідивши матеріали, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Між позивачем і відповідачем укладено письмовий договір прокату № 123890 від 19.12.2019 за умовами якого позивачем відповідачеві за грошову плату в тимчасове користування надано рухоме майно (далі по тексту обладнання): Nikon D3400 body, сервісний номер 6032169, оціночною вартістю (USD) 300, вартістю оренди (грн.) 240.

Згідно п. 2.1. договору прокату № 123890 від 19.12.2019, орендна плата за користування обладнанням в термін з 19.12.2019 13:30:00 по 20.12.2019 13:30:00 становить: 240 грн..

Згідно укладеного і підписаного позивачем і відповідачем 19.12.2019 акта прийому-передачі обладнання в прокат № 123890 до договору прокату № 123890 від 19.12.2019, відповідачеві передано обладнання.

Згідно п. 5 і п. 6 акта прийому-передачі обладнання в прокат № 123890 до договору прокату № 123890 від 19.12.2019: «5. Обладнання передається наймачу на строк з 19.12.2019 13:30:00 по 20.12.2019 13:30:00. 6. Орендна плата за вказаний в п. 5 періоді складає 240 грн. та оплачується в момент передачі техніки, якщо інше не домовлено сторонами.

Наймачем є відповідач, що дає правові підстави для висновку, що плату в сумі: 240 грн. відповідачем за період з 19.12.2019 13:30:00 по 20.12.2019 13:30:00 сплачено в момент передачі техніки.

Згідно ст. 787 ЦК України: 1. За договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у володіння та користування за плату на певний строк. 2. Договір прокату є договором приєднання. Наймодавець може встановлювати типові умови договору прокату. Типові умови договору прокату не можуть порушувати прав наймачів, встановлених законом. Умови договору прокату, які погіршують становище наймача порівняно з тим, що встановлено типовими умовами договору, є нікчемними. 3. Договір прокату є публічним договором.

Згідно ст. 788 ЦК України: 1. Предметом договору прокату є рухома річ, яка використовується для задоволення побутових невиробничих потреб. 2. Предмет договору прокату може використовуватися для виробничих потреб, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 789 ЦК України, 1. Плата за прокат речі встановлюється за тарифами наймодавця.

Згідно ст. 790 ЦК України: 1. Наймач має право відмовитися від договору прокату і повернути річ наймодавцеві у будь-який час. 2. Плата за прокат речі, що сплачена наймачем за весь строк договору, зменшується відповідно до тривалості фактичного володіння та/або користування річчю.

Згідно ст. 791 ЦК України: 1. Наймач не має права на укладення договору піднайму. 2. Наймач не має переважного права на купівлю речі у разі її продажу наймодавцем. 3. Капітальний і поточний ремонт речі здійснює наймодавець за свій рахунок, якщо він не доведе, що пошкодження речі сталося з вини наймача.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Згідно п. 4.4. договору прокату № 123890 від 19.12.2019: 4.4. При неповерненні обладнання в строк, обумовлений сторонами і в разі не попередження наймодавця (позивач) про продовження терміну дії прокату, наймачу (відповідач) продовжує нараховуватися вартість кожного конкретного дня прокату згідно з прейскурантом і додатково штраф у розмірі 30 % від зазначеного розміру плати за кожен день після неповернення в строк.

Плату в сумі: 240 грн. за період з 19.12.2019 13:30:00 по 20.12.2019 13:30:00 відповідачем сплачено в момент передачі техніки.

Усі наведені в позову нарахування позивачем здійсненні на підставі п. 4.4. договору прокату № 123890 від 19.12.2019 та ст. 625 ЦК України.

Про який конкретно прейскурант йдеться п. 4.4. договору прокату № 123890 від 19.12.2019 і з яким відповідач ознайомлений та який позивачем взято за основу при здійсненні нарахувань вказаних у позові, сторона позивача ні надати, ні пояснити в судовому засіданні не змогла, що позбавило суд можливості перевірити обґрунтованість і правильність наданих стороною позивача розрахунків.

Питання повернення/відшкодування предмета застави та інших вимог, пов`язаних з предметом проказу у позові не порушувалось.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: