Провадження № 2/761/2952/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого вони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2022 р. Після припинення сімейних стосунків, питання щодо місця проживання дитини вирішено сторонами не було. Позивач мажєсамостійний дохід і може забезпечити утримання доньки. За таких обставин, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 та стягнути з відповідача судові витрати.

Провадження у справі відкрито 20.02.2023 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача було змінено підстави позову, в порядку ст. 149 ЦПК України. Так, представник ОСОБА_2 зазначив, що донька з моменту народження проживає разом з матір`ю за місцем реєстрації останньої: АДРЕСА_1 . Дитина відвідує дитячий садочок, спортивну секцію, мати постійно слідкує за її станом здоров`я та розвитком, виховує та піклується про доньку. Відповідач ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні доньки не приймає. Наразі, малолітня дитина перебуває у атмосфері любові, турботи та захисту. Поміж тим, відповідач не цікавиться дитиною, не проявляє до неї уваги, обгрунтовуючи це тим, що через військовий стан він не може приїхати до України. Позивач не має можливості здійснити реєстрацію дитини за місцем свого проживання, оскільки відповідач не надає згоди на це. Задля гармонійного розвитку доньки, позивач переконана, що ОСОБА_5 має проживати разом із матір', про що й просить ухвалити відповідне рішення.

Відповідач направив в адресу суду відзив на позов де зазначив наступне. На даний час він є підданим Королівства Данії де і проживає. Приїхати в Україну не може через повномасштабне вторгнення РФ. Відповідач має намір і надалі спілкуватися з дитиною, підтримувати та брати участь у її утриманні. Так, ОСОБА_3 пропонував позивачу приїхати до Королівства Данія, проте колишня дружина блокує спілкуванні і приховує інформацію про дитину.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Як свідчать заяви ОСОБА_3 в адресу суду, просить суд ухвалити рішення в інтересах дитини, а також всі судові витрати покласти на позивача.

Представник третьої особи також не з`явився в судове засідання. На виконання вимог чинного законодавства України складено на надано до суду висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні докази, та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2022 р.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження, копія якого наявна в матеріалах справи.

Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю за місцем реєстрації останньої - АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 є підданим Королівства Данія та проживає в країні, громадянином якої є.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 піклується про доньку, слідкує за її станом здоров`я та розвитком. Разом з тим, за відсутності згоди відповідача, який проживає за межами території України, не може здійснити реєстрацію місця проживання дитини.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Про це зазначено в постанові Великої Палати Верховного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Разом з тим, з огляду на те, що дитина щодо визначення місця проживання якої вирішується спір не досягла 10 - річного віку суд не піднімав питання про вислуховування її думки.

Положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Саме такі висновки виклала Велика Палата Верховного Суду 17 жовтня 2018 року в постанові у справі № 402/428/16-ц.

Так, як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з позивачем.

Місце проживання дитини не зареєстровано за відсутності відповідної згоди ОСОБА_3 , що останнім не спростовується.

Як свідчать матеріали справи, а саме довідка від 24.03.2023 р. ОСОБА_2 співпрацює зі школою AlfaGrant, надаючи послуги з викладання французької мови.

Відповідно до цивільно - правового договору № 11 від 30.03.2023 р. позивач надає інформаційно-консультативні послуги французької мови для ТОВ «Учбово-консультативний центр «Еліт-Голд».

На день розгляду справи, позивач здобуває освіту магістерського рівня вищої освіти за спеціальністю «Філологія» в Київському Національному університеті імені Тараса Шевченка (довідка № 230 від 23.03.2023 р.).

Згідно з витягу з інформаційно-аналітичної системи МВС України ОСОБА_2 станом на 26.04.2023 р. до кримінальної відповідальності не притягується, незнятою чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

Як свідчить довідка № 061/203/1-о№97 від 27.03.2023 р., надана КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» позивач не перебуває на психіатричному обліку та за допомогою в КНП КМПНД № 1 не зверталась.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається в Академії Художньої гімнастики Сміт тричі на тиждень, має помітні результати та досягає успіхів у обраному виді спорту, завдяки своєї матері ОСОБА_2 , яка своєчасно сплачує заняття та приводить і забирає дитину з тренувань, що вбачається з довідки ГО Академія Художньої гімнастики від 12.04.2023 р.

З доказів, наданих відповідачем, ОСОБА_3 в 2020 р. двічі здійснював позивачу перерахування грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. та звертався у 2021 р. до директора дитячого садочка Rikiki з заявами щодо підтвердження його відвідування дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З іншого боку, зібрані у справі докази не свідчать про те, що після 2021 р. батько дитини приймає участь у житті дитини, її вихованн та утриманні.

Зустрічний позов ОСОБА_3 не заявлявся.

Як вбачається з висновку № 109-3725 від 28.06.2023 р. Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, представником служби у справі дітей та сім`ї ШРДА обстежено умови проживання створені для дитини за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі для дитини створені належні умови проживання та навчання.

У висновку зазначено, що ОСОБА_3 у відповідь на запрошення до Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з метою отримання пояснень або заперечень щодо предмету позовних вимог зазначив, що є підданим Данії, і компетентні органи його держави не рекомендують своїм громадянам відвідувати Україну під час воєнного стану і при вирішенні питання про визначення місця проживання доньки покладається на рішення членів комісії.

Орган Опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації дійшов висновку, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доцільно проживати з матір`ю ОСОБА_2 однією родиною, що забезпечить найкращі інтереси дитини.

За приписами ч. 4 ст. 29 ЦК України Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Приймаючи рішення по суті справи, суд приймає до уваги позицію відповідача щодо необхідності прийняття рішення, керуючись інтересами дитини.

За положеннями ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як це визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХЩ789-12) від 27.02.1991 року та набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння.

Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитини, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Підсумовуючи все вищенаведене, враховуючи пояснення надані представником позивача, думку відповідача, беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_8 , з дня народження знаходиться під опікою матері, суд приходить до висновку, про задоволення вимог ОСОБА_2 .

За положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями ч. 2 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Підстави вважати, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України) відсутні.

До матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 06/23 від 31.03.2023 р. та додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 06/23 від 31.03.2023 р., укладений між позивачем та адвокатом Адвокатським бюро «Валентини Журавель» детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Адвокатського бюро «Валентини Журавель» Коцюрбою Л.О., копії актів наданих послуг № 53/23 від 02.05.2023 р., № 62/23 від 24.05.2023 р., № 67/23 від 31.05.2023 р., та копії платіжних інструкцій № @ 2РL153274 від 05.05.2023 р., 929938 від 30.05.2023 р., № 235659 від 08.06.2023 р. на загальну суму 17 950 грн. 00 коп.

Надані документи доведено здійснення витрат на правову допомогу, підстави для відмови у стягненні таких витрат відсутні, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.

При цьому, суд не може взяти до уваги прохання відповідача щодо покладення судових витрат на ОСОБА_2 , зважаючи на положення ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позову до суду, заяви про забезпечення позову та витрати на правову допомогу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,76-81,141,352,354 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст. ст. 160,161 СК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Стягнути з ОСОБА_3 (громадянина Королівства Данія, останнє відоме місце проживання на території України: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 17 950 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 10.07.2023 року.

Суддя: