Провадження №2/748/309/23
Єдиний унікальний № 748/1163/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2023 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кухти В.О.,

при секретарі: Салуян А.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування незаконно списаних коштів, -

В С Т А Н О В И В :

24.03.2023 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», в якій позивач просить визнати списання АТ КБ «ПриватБанк» коштів з рахунку позивача незаконним та зобов`язати відповідача повернути привласнені кошти на рахунок ОСОБА_1 мотивуючи свої вимоги тим, 17.01.2023 року позивач вніс на свій картковий рахунок кошти, в сумі 200,00 грн, проте невдовзі кошти списались внаслідок заборгованості за договором про надання банківський послуг, від 05.09.2014 року, яка складає більше 7 000,00 грн. Позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою підтвердження відсутності заборгованості перед банком, з підтверджуючими документами, на що відповідач відповів, що з усім розбереться. 02.02.2023 року позивач повторно, думаючи що проблему вирішено, вніс на свій картковий рахунок кошти, в розмірі 500,00 грн, проте гроші знову були списані автоматично, з чого слідує, що ОСОБА_1 вимушений звернутися з даним позовом до суду задля захисту свої прав.

Ухвалою судді, від 11.04.2023 року, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву , який надійшов до суду 12.05.2023 року, АТ КБ «Приватбанк» зазначає про свою незгоду з позовними вимогами ОСОБА_1 . Відповідач звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів порушення його прав та інтересів з боку АТ КБ «ПриватБанк», а відсутність таких порушень не породжує для позивача права на захист в обраний спосіб та з вказаних у позові підстав, тому заявлені позивачем вимоги до АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню. Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідають способам захисту визначеним ч. 2 ст. 16 ЦК України. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то АТ КБ «ПриватБанк» заперечує проти відшкодування, а також просить суд врахувати, що позивач не надає фактичного розрахунку здійснених витрат на правову допомогу, не вказує, які саме види правової допомоги надавалися позивачу, не надає доказів понесення ним таких витрат, що виключає можливість їх відшкодування /а.с.28-37/.

У відповіді на відзив, який надійшов до суду 18.05.2023 року, ОСОБА_1 зазначив про свою незгоду з аргументами викладеними у відзиві АТ КБ «ПриватБанку». Позивач зауважує, що відповідачем було незаконно привласнено кошти, належні позивачу, що є порушенням права власності ОСОБА_1 на грошові кошти в частині користування та розпорядження своєю власністю. Також, АТ КБ «ПриватБанк» не згадує сам факт списання коштів із рахунку позивача та відповідно ніяк не пояснює ні правомірність списання коштів позивача на свою користь, ні їх незаконного відповідачем використання, тим самим існуючий факт незаконного списання коштів не заперечує. Стосовно відшкодування витрат на правову допомогу, то відповідач жодним чином не спростовує ні змістовні, ні числові значення витрат та відповідно не наводить належні, з його точки зору розмірі гонорару та належним порядком їх обчислення /а.с.38-41/.

Сторони про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) до суду не звернулись, а отже суд дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.09.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В порушення умов кредитного договору позивач кредит своєчасно не повернув, внаслідок чого утворився борг, який станом на 30.11.2020 року становив 10 501,20 грн, з яких: 7 445,93 грн - заборгованість за тілом кредиту; у тому числі 20,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7 425,93 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 055,27 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки позивачем кредитні зобов`язання були не виконані, відповідач звернувся до суду задля примусового стягнення.

Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.04.2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково та з позивача на користь відповідача суд вирішив стягнути заборгованість в сумі 2 601,93 грн та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 562,45 грн.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2021 року виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду закінчено у зв`язку з його виконанням /а.с.13/.

17.01.2023 року позивач вніс на свій картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) кошти у сумі 200,00 грн, але ті були списанні 19.01.2023 з поміткою «Автоматичне погашення заборгованості». 02.02.2023 року позивач знову вніс на картку кошти в розмірі 500,00 грн, але гроші з картки знову були списані в цей же день /а.с.7-9,42/.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Щодо зауважень відповідача, що позивачем обрано неналежний спосіб захситу своїх прав, то суд зауважаує, що зі змісту ст.16 Цивільного кодексу України вибір способу захисту цивільних прав відповідно до залежить від волевиявлення особи, яка звертається за таким захистом. Формулювання позовних вимог у даному випадку не суперечить ст.16 ЦК України та в їх задоволенні з цих підстав суд не може відмовити.

Відповідачем також не надано жодних доказів правомірності списання коштів з рахунку позивача, а тому слід дійти висновку про безпідставність такого списання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що позивачем надано заяву про розподіл витрат на правову допомогу, в якій зазначено, що докази таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України це питання на даний час не вирішується.

За таких підстав, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст 10, 12, 13, 76, 258, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1д) про відшкодування незаконно списаних коштів - задовольнити.

Визнати списання Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» коштів з рахунку ОСОБА_1 у розмірі 200 грн. 19.01.2023 та 500 грн. 02.02.2023 незаконним та зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ці кошти на рахунок ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта