Справа № 137/510/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

сторін у справі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Лисого О.В.,

представника відповідача - адвоката Сільченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Суть звернення до суду

12.05.2023 до суду звернувся представник позивача - адвокат Лисий О.В., який уповноважений представляти інтереси позивача на підставі ордеру серії АВ № 1075075 (а.с. 76). Він повідомив про те, що 16.12.2022 о 22 год 20 хв за адресою вул. Шевченка, 73, в смт. Літин сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій брали участь автомобіль ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіль "Toyota-Avensis" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок цього ДТП автомобіль "Toyota-Avensis" отримав значні механічні пошкодження, а також власник поніс матеріальні збитки. На місці пригоди водії вказаних автомобілів склали письмове спільне повідомлення про ДТП (Європротокол), оскільки ДТП сталася за участю забезпечених транспортних засобів. Відповідач письмово визнав свою повну вину в цій події. Після складання Європротоколу автомобіль "Toyota-Avensis" д.н.з. НОМЕР_2 був залишений на місці пригоди для огляду експертом. 21.01.2023 після огляду експертом автомобіль було евакуйовано за допомогою евакуатора, оскільки він зазнав значних пошкоджень, що унеможливлювало його самостійний рух.

Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» згідно з полісом ЕР/211461939. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач подав документи для отримання страхового відшкодування від ПрАТ «СК «Альфа Страхування» і отримав суму в розмірі 78 316,79 грн. Проте згідно зі звітом № 01-23-М034 від 06.02.2023 встановлено, що повна вартість матеріального збитку, завданого позивачу, значно перевищує отриману суму страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу автомобіля "Toyota-Avensis" становить 183 574,26 грн., а з урахуванням зносу - 89 862,08 грн. Ринкова вартість автомобіля до моменту ДТП становить 333 113,62 грн.

Враховуючи беззаперечне право потерпілого на повне відшкодування заподіяної йому шкоди, позивач вимагає стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду, пов`язану з відновленням (ремонтом) автомобіля "Toyota Avensis" д.н.з. НОМЕР_2 , на суму 110 457,47 грн., а також 10 000,00 грн. у відшкодування витрат на надання професійної правничої допомоги.

Позиція відповідача

23.06.2023 представником відповідача - адвокатом Сільченком О.В. подано відзив на позовну заяву, яким він просить відмовити у задоволенні позову, адже позовні вимоги безпідставні. Зокрема розмір матеріального збитку обґрунтовується звітом за № 01-23-М034. Вказаний звіт не вважає за необхідне брати до уваги, адже особа, яка проводила оцінку не була попереджена про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок. Також посилається, що 16.12.2022 коли відповідач керував транспортним засобом, ОСОБА_4 , який перебував в автомобілі, як пасажир заходився на задньому пасажирському сидінні, своїми руками несподівано закрив обличчя та очі відповідача чим перешкодив контроль, за дорожньою обставновкою та транспортним засобом, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Відтак вважає, що відповідач в момент ДТП знаходився в стані непереборної сили, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , що виключає його винуватість в завданій шкоді (а.с. 99).

Відповідь на відзив

28.06.2023 суду надана відповідь на відзив, згідно якої представник позивача - адвокат Лисий О.В. зазначає, що 16.12.2022 було скоєно ДТП, на місці аварії було заповнено євро протокол в якому відповідач визнав себе винним у вчиненні ДТП і було засвідчення. На момент настання ДТП відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа страхування», відповідно до полісу ЕР/211461939. Посилається, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на безумовній підставі, навіть у випадку наявності і вини потерпілого. З приводу посилання представника відповідача на нібито перебування відповідача під час ДТП в стані непереборної сили в даному випадку взагалі не заслуговують на увагу, щодо предмету спору, адже вина відповідача доведена в повному обсязі і ця обставина не потребує доказування. Щодо висновку експерта зазначає що він має допоміжний (консультативний) характер і не є обовязковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта, як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має дійти самостійних висновків щодо відповідних питань. Отже аргументи відповідача наведені у відзиві є необґрунтованими, непереконливими, що не підлягають розгляду в даній справі не є предметом позову.

Судовий розгляд

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Сільченко О.В. наполягав на виклиці та допиті у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адже це надасть можливість встановити, що відповідач в момент ДТП знаходився в стані непереборної сили, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , що виключає його винуватість у завданні шкоди.

Представник позивача - адвокат Лисий О.В. заперечив, щодо клопотання представника відповідача, адже суттю звернення до суду з позовом є відшкодування збитків, а не причини та умов виникнення ДТП, адже ці питання треба було розглядати ще при оформленні ДТП. Клопотання про виклик свідків вважає необгрунтованим та недоречним, нелогічним, просив відмовити, не бачить зв`язку між свідками та відшкодуванням шкоди. Також зазначив, що здійснювалось страхове відшкодування. У свою чергу воно не буде відшкодовуватись, якщо не буде визнання винуватості. Окрім того предметом розгляду являється не встановлення відповідальності, а встановлення розміру заподіяних збитків. До того ж ОСОБА_2 не звертався до правоохоронних органів чи суду задля встановлення його невинуватості.

Просив відмовити у задоволенні клопотання про виклик свідків та продовжити розгляд справи.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що представником відповідача вже зазначається інша версія, адже першою версією було те, що засліпила машина. На місці ДТП відповідач від поліції відмовився, визнав свою вину.

Після вислуховування пояснень учасників процесу, розгляду показів позивача та врахування обставин справи, суд прийшов до висновку про недоцільність задоволення клопотання про виклик та допит свідків у судовому засіданні. Відповідно до цивільного порядку, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні ДТП не встановлюється. Суд не має права виходити за межі позовних вимог та виправдовувати дії відповідача. Предметом розгляду є відшкодування заподіяної шкоди, і відповідач, як зазначив представник позивача, визнав свою вину при оформленні ДТП і не заперечував цю обставину до надання відзиву у позові.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомив, що на місце ДТП приїхав експерт написав протокол, і сказав, що лише при зовнішньому огляді зорієнтувався на заподіяну шкоду у розмірі 80 000,0 грн., а при детальному огляді на підйомнику буду можна встановити повний розмір шкоди. При огляді пошкодженого транспортного засобу, був присутній ОСОБА_2 зі своєю матір`ю (яка я власницею транспортного засобу ВАЗ - учасника ДТП). Оглядали автомобіль на підйомнику. Позивач залучив його за власною ініціативою, відповідач та його мати були і все бачили. Претензії після оціночного висновку до страхової не звертались, виплатили тільки на 50% після експертизи 39 000,00 грн. доплачували. Через півтора місяця доплачували страхова заплатила 70,000 грн. Була застрахована по європротоколу 80 тисяч.

Представник позивача - адвокат Лисий О.В. зауважив, що ОСОБА_2 , має посвідчення водія. Під час складання європротоколу, був оформлений страховий поліс, оскільки відповідач являється водієм, відтак має бути обізнаний, що автомобіль має мати поліс. Ліміти відшкодування були збільшені до 180 000,00 грн. так само при європротоколі, те що відповідач визнав, що керував транспортним засобом невідомо та не зрозумів, недостовірним фактом, погоджений, безпосередньо роз`яснює наслідки європротоколу та наслідки відповідальності, визнав себе винним, вину не оскаржував. Процитував положення законодавства, відповідно до якого особа яка винна у вчиненні ДТП повинна відшкодувати різницю та завдані збитки, встановлені доказами, висновком ФОП « ОСОБА_6 », встановлені збитки, було повідомлення. добровільно не відшкодував, вважають, що збитки мали бути відшкодовані в повному обсязі і безпосередньо відповідачем, відтак були змушені звернутися до суду. Свої вимоги страхова компанія виконала в повному обсязі. Залишки матеріального збитку були подані до водія, але будь-яких заходів водій не вжив, вважають що позов має бути задоволений.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився.

Представник відповідача - адвокат Сільченко О.В. у судовому засіданні висловив позицію, якою вважає позовну заяву безпідставною. Висновок ФОП « ОСОБА_6 » про заподіяну шкоду не вважав належним доказом в розумінні ст. 77,78 ЦПК України. Належним лише вважав висновок товарознавчої експертизи. До того ж експерт при наданні висновку попереджає, що він ознайомлений про відповідальність. Відповідач не погоджується з розміром матеріального збитку. Також послався на непереборну силу та завдання шкоди внаслідок непереборної сили.. Відтак рахує це підставою для відмови у позові. Також зазначає, що ліміт цивільно-правової відповідальності складає 180 000,00 грн., то це означає, що страхова не в повному обсязі відшкодувала завдану шкоду, у справі відсутній страховий поліс, а відтак вважає, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем. Також при складанні європротоколу відповідач через свою юридичну необізнаність не міг розуміти наслідки ДТП та правової природи європротоколу. Відтак просив відмовити у задоволені позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, позивача та представника відповідача, суд прийшов до наступних висновків.

Дослідженні докази

Так, на підтвердження позовних вимог представником позивача до позовних вимог надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідно до якого власником транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , являється позивач у справі ОСОБА_1 (а.с. 9). Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 16.12.2022 (а.с. 10) зазначається про обставини та зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду на вул. Шевченка, 73, смт. Літин Вінницького району Вінницької області між транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Toyota , під керуванням водія ОСОБА_7 графі 14 ОСОБА_8 зазначає, що визнає свою вину в ДТП, здійснив зіткнення з припаркованим авто. Відомостями від 16.01.2023, 28.02.2023 та 27.04.2023 (а.с. 11-13) зазначається про зарахування ОСОБА_1 коштів у якості страхового відшкодування кількості 40 499,31 грн., 30 142,18 грн та 7 675,30 грн. Звітом за № 01-23-М034 від 06.02.2023 (а.с. 14-56) зазначається про те, що оціночна вартість матеріального збитку заподіяного власнику в результаті пошкодження транспортного засобу Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 89 862,08 грн. Відповідно до акту виконаних робіт за № НФ-0000147 від 14.04.2023 (а.с. 61) на підставі договору надання послуг технічного обслуговування та/або ремонту від 01.02.2023 вартість робіт щодо автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 98 500,00 грн. Понесення позивачем витрат також підтверджується Заказом-нарядом № 000082639 від 14.04.2023 (а.с. 63-64), актом виконаних робіт № НФ-0000082 від 16.02.2023 (а.с. 66), розрахунковою квитанцією від 21.01.2023 (а.с. 67) та актом виконаних робіт №52 від 21.01.2023.

Оцінка та висновки суду

Відповідно до положень ч.1 ст.4, та ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Враховуючи визнання сторонами тієї обставини, що винною особою у дорожньо-транспортній пригоді є саме відповідач ОСОБА_2 (а.с. 10) то саме у останнього настає цивільно-правова відповідальність, а дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком.

У відповідності до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у справі №755/18006/15-ц, зазначивши таке. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як видно із матеріалів справи, позивач отримав частину страхового відшкодування по зазначеному вище страховому випадку(а.с. 11-13).

Разом з тим, представник позивача при обґрунтуванні позову посилається на поліс ЕР/211461939, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «СК Альфа Страхування». Однак зазначений доказ суду не надано, будь-яких доказів або клопотань з приводу його витребування суду не заявлено, тобто представником позивача не надано доказів того, що розмір майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу, перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ «Альфа Страхування», хоча останній посилається на зазначений поліс у своїй позовній заяві (а.с. 2) та відповіді на відзив (а.с. 103). Попри посилання та пропозицію суду, поліс не було надано для дослідження.

Таким чином суд позбавлений можливості встановити ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну, а також пересвідчитись, що відповідач ОСОБА_2 має одноосібно відповідати за даним позовом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа № 755/18006/15-ц) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Слід зазначити, що сума, вказана представником позивача як різниця між розміром страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, складає 105257,47 грн. Суд не може перевірити, чи перебуває ця сума у межах ліміту суми страхового відшкодування, передбаченого договором страхування у зв`язку із відсутністю такого.

Також виникають сумніви щодо розміру відшкодування. Очевидно, є сумніви щодо завищених цін, зокрема згідно з актом виконаних робіт від 1.04.2023 (а.с. 61), де фарбування ковпаку колеса оцінено в 2600,00 грн., а підбір фарби та матеріалів - в 11 500,00 грн.

При цьому суд не може покласти в основу рішення твердження представника позивача, що ОСОБА_1 звертався до страхової компанії, але сума страхового відшкодування, визначена третьою особою, не покриває фактичного розміру шкоди. Застосування положень ст. 1194 ЦК України пов`язане з фактичним розміром шкоди, який перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, а не з розміром суми, яку страхова компанія сплачує потерпілій особі на підставі прийнятого рішення про визнання події страховим випадком. Стороною позивача не було доведено, на яку суму застраховано шкоду.

До того ж, обрахунок вартості робіт, згідно з актом виконаних робіт, викликає сумнів. Суд, хоча і не має спеціалізованих знань для такої оцінки, все ж керується своїм внутрішнім переконанням і вважає що обрахунки необ`єктивні у визначенні суми, яку належний відповідач повинен сплатити позивачеві.

За вказаних обставин, підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 105257,47 грн. відсутні.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-82, 258-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Гопкін П. В.