Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2537/21
Провадження № 2/945/319/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

14 липня 2023року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Фути О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,

встановив:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом з подальшим уточненням до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, в якій просить стягнути з відповідача фактичні витрати в порядку регресу у розмірі 29487,16грн. та 10868,00 грн. судових витрат, які складаються із судового збору та витрат з надання професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між відповідачем та АТ «Державний ощадний банк України (надалі Банк) укладено кредитний договір №209-55-Е від 06.08.2019. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачеві кредит у сумі 28000,00грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 05.08.2022року, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені Кредитними договорами строк кредит, сплатити проценти за користуванням кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601- 0286 від 01.12.2018 (надалі «Договір страхування»), укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 26.09.2019 року відповідач не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тілу кредиту в сумі 27970,00грн., проценти за користування кредитом в сумі 1517,16грн., а всього 29487,16грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад 60 календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями №20169 від 26.10.2020 ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхові відшкодування по зобов`язанням відповідача в загальній сумі 29487,16грн. На підставі ст.993 ЦКУ та ст.27 Закону України «Про Страхування» до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) №10014.11.19-1 від 08.07.2021року, яка залишилася без реагування, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області 21.01.2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Представник позивача в судове засідання не з`явився,при цьому подав заяву про розгляд справи без участі, зазначив,що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі,також зазначила,що коштів в розмірі 28000грн.за кредитним договором №209-55-Е не отримувала.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що 06.08.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 209-55-Е (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), відповідно до якого позичальнику видано кредит в сумі 28000,00 грн., зі сплатою 17,99 % річних за користування кредитом на строк 36 місяців до 05.08.2022року.

01 грудня 2018 року між АТ «Ощадбанк» та Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286.

Відповідно до пункту 2.1. договору страхування, предметом вказаних договорів є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення Позичальниками Кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ним процентів, що передбачені кредитними договорами. Вигодо набувачем за цим договором є Страхувальник (п.2.3).

Згідно із п. 4.1. договору страхування встановлено, що страховим випадком за договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у Страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 209-55-Е від 06.08.2019 року належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, що підтверджується випискою з рахунку.

Відповідно до п. 8.1. договору страхування Страхувальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, письмово повідомити про це Страховика шляхом надання Страховику Загальної заяви, Реєстру з одночасною передачею копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку.

Згідно із п.8.2.1. договору страхування Страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання вказаних документів з`ясувати обставини страхового випадку, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті з відповідним обґрунтуванням та скласти відповідний Страховий акт.

У п. 8.6. договору страхування до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим Договором, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке Установа Страхувальника має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Керуючись вимогами п. 8.1. договору страхування, АТ «Ощадбанк» направило ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заяву № 112.1116/769 від 10.12.2019 року про настання страхового випадку внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором. В подальшому на підставі вищезазначеної заяви та доданих до них документів, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» складено страховий акт № МИК10014.11.19-1 від 26.10.2020 р. та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 29487,16грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20169 від 26.10.2020 року.

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст.611,612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Відповідно ст. ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплатив страхове відшкодування АТ «Ощадбанк» внаслідок неповернення відповідачем отриманого кредиту, то до нього перейшло право вимоги (суброгація) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування спричинення збитків, на суму 29487,16 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 01-05, відповідно до якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відступило ФОП ОСОБА_1 права вимоги за укладеними договорами страхування, згідно реєстру прав вимоги Додаток №1 до договору.

У Додатку №1 Реєстру прав вимоги було відступлене у тому числі й право вимоги за страховим актом № Мик10014.11.19-1, де страхувальником є АТ «Ощадбанк», а боржником відповідач.

Згідно ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем свого обов`язку первісному кредитору АТ «Державний ощадний банк України».

Відтак, оскільки до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у межах суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 29487,16 грн., то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 9960,00 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2021 року між адвокатом Бартосевич Б.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 5, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу з усіх питань щодо провадження господарської діяльності клієнта. У акті-розрахунку судових витрат з надання професійної правової допомоги від 24.01.2022 №54/1-Б деталізовано вартість наданих послуг на загальну суму 9960,00 грн. Згідно квитанції №0.0..1 від 03.02.2022 ФОП ОСОБА_1 сплатила адвокату Бартосевичу Б.В. 9960,00грн., плата згідно акту приймання-передачі послуг професійної правової допомоги № 54/01-Б від 24.01.2022.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь позивача і не знаходить передбачених законом підстав для зменшення витрат на правничу допомогу, які вважає співмірними з ціною позову, тривалістю розгляду справи, та обсягом наданих адвокатом послуг.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ;паспорт серія НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ;зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) кошти в розмірі 29487,16грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ;паспорт серія НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ;зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ;паспорт серія НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ;зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 9960,00грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції-Миколаївський апеляційний суд.

Суддя М. М. Войнарівський