Справа № 466/2132/21
Провадження № 2/466/192/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третьої особи Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування, витребування з чужого незаконного володіння, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості між ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , як двоюрідною тіткою та племінником; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 06.02.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та реєстраційний номер №61; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.02.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та реєстраційний номер №58; витребувати майно з чужого незаконного володіння та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,040 га за цільовим призначенням для садівництва, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , як була його тіткою.

Після смерті ОСОБА_7 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилося спадкове майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,040га, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, цільове призначення для садівництва.

Позивач звернувся до Третьої нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів для встановлення родинних відносин з померлою.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (бабуся позивача) були рідними сестрами.

ОСОБА_8 одружилася з ОСОБА_8 . В них народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_9 одружилася з ОСОБА_10 . В них народилася донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_12 . У них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач у справі.

ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженою не була, дітей не мала. Заповіту не залишила. Спадкоємці, які б могли претендувати на спадкове майно померли, а тому позивач є єдиним родичем спадкодавця.

Позивач стверджує, що йому 10.02.2018 року стало відомо про те, що квартира АДРЕСА_1 була протягом тижня продана декілька разів, а саме: на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06.02.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.02.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_4 набув у власність спірну квартиру на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.01.2008 року у справі №2-273/2008. Проте, згідно з відповіді Яворівського районного суду Львівської області вбачається, що за 2008 рік справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в провадженні Яворівського районного суду Львівської області протягом 2008 року і рішення не ухвалювалося. Під реєстраційним номером 2-273/2008 перебуває справа, де позивачем та відповідачем по справі є інші сторони.

Вважає недійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , оскільки такі вчинено на підставі неіснуючого рішення суду.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення злочину, де зареєстрували кримінальне провадження.

У зв`язку із порушенням його прав змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та пояснив, що він з дитинства спілкувався із своєю тіткою ОСОБА_7 , їздили один до одного в гості, підтримували родинні відносини. В дитинстві його часто залишали разом із нею. А коли тітка стала старою, він їй допомагав матеріально, постійно навідував, вони спілкувалися по телефону, святкували разом свята. Коли приїхав до тітки у день її народження у 2016 році, не зміг зайти до квартири, двері було зачинено зсередини. Викликав поліцію, щоб мати можливість потрапити в середину квартири. Коли зайшов, побачив, що тітці погано, викликав швидку медичну допомогу та поїхав із нею в лікарню. Цього ж дня тітка померла. Похованням тітки також займався він. Після смерті тітки він фактично прийняв спадщину, утримував квартиру, оплачував комунальні послуги. Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте довгий час не міг знайти документи, які б були доказами, що його баба та померла тітка були рідними сестрами. В лютому 2018 року до квартири намагалися проникнути чужі люди, які представилися власниками квартири, у зв`язку із чим викликали працівників поліції. Тоді йому стало відомо, що квартиру протягом одного тижня відчужено декілька разів. Знає, що тітка жодного договору на відчуження квартири не укладала. Між ними давно було вирішено, що квартира залишається йому.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що після смерті ОСОБА_7 у 2016 році відкрилася спадщина, яка складається із квартири та земельної ділянки. У позивача не було документа, який би посвідчував факт того, що його баба та тітка були рідними сестрами, тому звертався до суду. В лютому 2018 року позивачу стало відомо про те, що квартиру продано, оскільки до квартири намагалися проникнути невідомі люди. Сусіди викликали поліцію. Невідомі особи зазначали, що вони власники квартири, а, оскільки, зламували замки, під час так званої «купівлі» навіть не оглядали квартиру. За два тижні вказану квартиру продавали тричі. Перший так званий «договір купівлі продажу» був визнаний дійсним рішенням Яворівського районного суду Львівської області. Проте, з відповіді Яворівського районного суду Львівської області вбачається, що вони такого рішення не ухвалювали, та в провадження суду справи із такими позовними вимогами не перебувало. За вказаним фактом порушено кримінальне провадження та триває досудове розслідування. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, утримував квартиру. У вказаній квартирі він проживає із дружиною та матір`ю дружини.

Представник відповідача територіальної громади Львівської міської ради Гасюк Т.Б. у судовому засіданні щодо позовних вимог пояснив наступне. Не вважає ЛМР належним відповідачем справі, оскільки ними не порушено жодних прав позивача. Зазначив, що в разі встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_7 ЛМР не буде заперечувати проти задоволення позову в цій частині. Щодо вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу поклався на розсуд суду. В подальшому у судові засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснивши, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем спірної квартири. Будь-яке розірвання договору купівлі-продажу буде втручанням у право приватної власності відповідача на майно. Щодо вимоги про встановлення факту родинних відноси між позивачем та ОСОБА_7 , вважає, що встановлення такого факту виключно на показах свідків з м.Львова неможливо. Також вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту щодо визнання договорів недійсними. Ствердив, що ОСОБА_6 не знав, що право власності на квартиру визнано за рішенням суду, ціна в 49000 грн, а також те, що майно за тиждень змінило 4 власників жодних сумнівів у відповідача не викликало. ОСОБА_6 купував квартиру не оглядаючи її, він був знайомий із технічною документацією. Окрім того, представник відповідача просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським районним у м.Львові ВДРАГС ГТУЮ у Львівській обл., серія НОМЕР_1 від 12.10.2016р., актовий запис №977.

Спадкове майною, яке залишилося після смерті ОСОБА_7 складається з: квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,040га, яка розташована на територі Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за цільовим призначенням для садівництва.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Львівською міською адміністрацією 25.05.1994 року.

Земельна ділянка площею 0,040га, яка розташована на територі Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за цільовим призначенням для садівництва належала ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 15.11.1996 року Грибовицькою сільською Радою народних депутатів.

ОСОБА_1 звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , проте йому було відмовлено через відсутність деяких документів для встановлення родинних відносин з померлою.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10.02.2020 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третіх осіб - територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.01.2021 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10.02.2020 року залишено без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції ґрунтуються на тому, що у позовній заяві позивачем не ставились вимоги про встановлення факту родинних стосунків із померлою ОСОБА_7 .

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 стверджується наступними документами.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17.11.1973 року. Батьками вказані ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Мати позивача - ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . Батьками вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_15 .

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 05.11.1972 року укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_11 змінено на ОСОБА_16 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 померла, що стверджується Свідоцтвом про смерть, виданим повторно 23.11.2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_15 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 21.06.1984 року.

ОСОБА_7 , яка за твердженням позивача є його тіткою, народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , що стверджується Посвідкою про народження, виданою 12.08.1941 року. Батьками зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_17 .

ОСОБА_17 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 10.05.2002 року.

Позивач стверджує, що ОСОБА_15 та ОСОБА_17 були рідними сестрами.

З повідомлення Державного архіву Полтавської області від 07.11.2016 року №06-13/1036 вбачається, що немає можливості виявити метричні записи про народження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки метричні книги для запису народжених, одружених, померлих парафіян православних церков населених пунктів Баляснівської волості (х.Куликівка входив до зазначеної волості) Полтавського повіту Полтавської губернії на зберігання до Державного архіву Полтавської області не надходили. Книги реєстрації актових записів громадянського стану про одруження по Куликівській сільській раді Решитилівського району Харківської (з 22.09.1937 р. Полтавської) області у державному архіві відсутні, у зв`язку із чим неможливо виявити актовий запис про шлюб гр.. ОСОБА_8 з гр.. ОСОБА_8 . Значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 рр.) фашистськими загарбниками.

В ході судового розгляду судом допитано в якості свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_18 допитаний в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом із ОСОБА_7 приблизно 54 роки. Позивача знає як племінника ОСОБА_7 , ствердив, що остання неодноразово казала, що вона має хорошого племінника, який їй допомагає та казала, що все її майно буде йому. Згодом ОСОБА_7 познайомила його особисто із ОСОБА_1 . Це було приблизно 15 років назад. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підтримували родинні відносини, ОСОБА_1 часто приїжджав до тітки, допомагав їй матеріально. Коли померла ОСОБА_7 , позивач із сусідами не могли до неї потрапити, викликали поліцію та з їх дозволу потрапили в житло. Коли проникли у квартиру ОСОБА_7 ще була жива, її доставили у лікарню, ОСОБА_1 від неї не відходив. Він і займався похоронами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 пояснила, що з ОСОБА_7 вони прожили по сусідству близько 35 років. Були в прекрасних стосунках. ОСОБА_1 знає як племінника ОСОБА_7 . Він син її двоюрідної сестри. ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_7 , передавав кошти, навіть через свідка. ОСОБА_1 приїжджав до ОСОБА_7 , всі свята вони проводили разом, підтримували тісні родинні відносини. Їй достеменно відомо, що ОСОБА_7 хотіла скласти заповіт на користь ОСОБА_1 , проте не встигла. Також їй відомо зі слів ОСОБА_7 , що в неї була сестра ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_20 допитана у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_7 вони тісно дружили близько 14 років до її смерті. Добре знає ОСОБА_23 , ОСОБА_7 казала, що він її племінник, він часто приїжджав, постійно передавав гроші особисто або через друзів. ОСОБА_7 розповідала, що коли ОСОБА_1 приїде до неї на 80-річчя, вони разом поїдуть до нотаріуса, щоб скласти на нього заповіт.

Свідок ОСОБА_21 допитана у судовому засіданні пояснила, що вона дружина ОСОБА_1 . Із тіткою свого чоловіка ОСОБА_7 була знайома з 1998 року, ще застала її матір ОСОБА_24 . Їй відомо, що в ОСОБА_25 була рідна сестра ОСОБА_22 (бабуся ОСОБА_1 ). Із ОСОБА_7 вона бачилася приблизно один раз на рік, по телефону спілкувалися часто. ОСОБА_7 опікувалася ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 нею.

Таким чином, з показів свідків вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 підтримували родинні відносини, ОСОБА_1 постійно приїжджав до неї до м.Львова.

Окрім того, факт родинних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 стверджується фотографіями з домашнього архіву.

ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_7 . Даний факт підтверджується Договором-замовлення на організацію та проведення поховання від 12.10.2016р. №0027279, свідоцтвом про поховання від 14.10.2016 року, №3172. Після смерті тітки він фактично прийняв спадщину.

Враховуючи вищевикладене, те, що в матеріалах справи містяться достатньо відомостей з яких вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були рідними сестрами, та ОСОБА_7 була тіткою ОСОБА_1 , дані факти підтверджені зібраними по справі документами, а також показами свідків, суд приходить до висновку, що слід встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості між ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , як двоюрідною тіткою та племінником.

Щодо позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу недійсними суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.02.2018 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В.

02.02.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_26 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №113935813, сформованої 14.02.2018 року вбачається, що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 вчинена 24.01.2018 року державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком П.Т. на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.01.2008 року у справі №2-273/2008.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 цієї ж статті ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.01.2008 року, на підставі якого зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 вбачається, що спір виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З відповіді Яворівського районного суду Львівської області від 12.02.2018 року вих.01-47.2/30/2018 наданої на адвокатський запит №03 від 12.02.2018 року вбачається, що згідно з алфавітним покажчиком за 2008 рік справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в провадженні Яворівського районного суду Львівської області протягом 2008 року і рішення не виносилось. Згідно з алфавітним покажчиком за 2008 рік під реєстраційним номером 2-273/2008 перебувала справа де позивачем та відповідачем по справі числяться інші сторони.

Станом на 12.02.2018 року згідно системи документообігу суду Д-3 цивільних справ за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру в провадженні Яворівського районного суду Львівської області не перебувало.

Судом встановлено, що Відділом поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області відкрито кримінальне провадження №0000235 від 13.02.2018 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.358 ч.1, ст.358 ч.4 КК України.

В ході розгляду справи судом досліджувались матеріали вищевказаного кримінального провадження, та з`ясовано, що в ході проведення досудового розслідування допитано в якості свідка суддю апеляційного суду Львівської області ОСОБА_27 , на що свідок повідомив, що копію рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.01.2008 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на квартиру бачить вперше, відповідно воно ним не виносилось і згідно алфавітного покажчика цивільних справ за 2008 рік, визнання права власності на квартиру в провадженні Яворівського районного суду Львівської області не реєструвалося, повідомив, що жодне рішення не могло ухвалюватися без реєстрації. Також додав, що Яворівський районний суд Львівської області не міг приймати такого рішення, оскільки відповідач за таким рішенням на той час проживала у м.Львові, квартира також розташована у місті Львові, а тому згідно із законодавством, яке діяло на той час, такий спір розглядається за місцем знаходження відповідача, як наслідок, свідок повідомив, що на його думку, якщо в дійсності існує оригінал такого рішення, то його можна вважати підробленим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 набув право власності на квратиру №61 по АДРЕСА_3 всупереч закону, на підставі неіснуючого рішення суду.

Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, яке не ухвалене, розгляд справи у судовому порядку не проводився, та яке відсутнє в Єдиному реєстрі судових рішень, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

За змістом ст.388 ЦК майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року у справі №6-251цс15.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що квартира АДРЕСА_1 вибула з власності ОСОБА_7 на підставі рішення суду, яке не було ухвалене, відсутнє в Єдиному реєстрі судових рішень, суд вважає, що вказана квартира вибула з володіння власника поза його волею.

У пунктах 62,63 постанови Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц зазначено, що особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи право володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Власник з дотриманням вимог ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останній його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. До такого висновку прийшла Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 року у справі №910/1809/18. Аналогічні висновки викладено у постановах ВП ВС, 14.11.18, справа №183/1617/16; 29.05.19, справа №367/2022/15-ц; 21.08.19, справа №911/3681/17; 01.10.19, справа №911/2034/16; 15.10.19, справа №911/3749/17; 11.02.20, справа №922/614/19; 22.06.21, справа №200/606/18; 23.11.21, справа №359/3373/16-ц.

Враховуючи те, що судом встановлено, факт родинних відносин між померлою ОСОБА_7 та ОСОБА_1 як тітки та племінника, а також те, що єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її племінник ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 обрано вірний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки ОСОБА_7 , якій майно належало на праві власності, померла, та не може скористатися таким своїм правом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому саме ОСОБА_1 майна має право витребовувати таке з чужого незаконного володіння.

Разом з тим, враховуючи те, що спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 ще не набував її у право власності з об`єктивних причин, суд приходить до висновку, що в такому випадку слід скасувати весь ланцюг договорів купівлі-продажу вказаного майна.

Покликання представника відповідача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем спірного майна, він не знав та не міг знати про існування рішення Яворівського районного суду Львівської області, суд вважає безпідставними у зв`язку із наступним.

Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі ст.388 ЦК залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (ч.1-3 ст.388 ЦК) Така позиція викладена у пункті 86 Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №488/5027/14-ц.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2022 року у справі №914/2618/16 зазначено, що не може вважатися добросовісною особа, яка набула майно на прилюдних торгах, якщо вона знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону. Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно… Вирішуючи питання про витребування майна, важливо перевірити добросовісність, насамперед набувача цього майна, у тому числі те, чи знав або міг знати такий набувач про недобросовісну поведінку продавця. Вказане має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього.

Згідно з повідомленням №01-47.2/27/2018 від 08.02.2018 року Яворівського районного суду Львівської області 06.02.2018 року (у день укладення договору купівлі-продажу) адвокатом Босаком Р.Й., який представляв інтереси ОСОБА_6 , подано адвокатський запит про видачу копії рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.01.2008 року у справі 2/273/2008, пред`явивши копію рішення у вищезгаданій справі.

Таким чином, 06.02.2018 року, тобто на час укладення договору купівлі-продажу квартири останній покупець відповідач ОСОБА_6 , знав або міг знати про відсутність судового рішення, на підставі якого набуто ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Окрім того, в ході судового розгляду встановлено, що квартира придбавалася у м.Дніпро двічі за 6 днів, хоча розташована у м.Львові та за ціною у розмірі 49845 гривень - що у 17 разів менша відповідно висновку судового експерта Бутакової М.А. №57 від 07.12.2017 року. У квартирі відповідачі ніколи не були, її не оглядали, що стверджується показами свідків та не заперечено представником відповідача, що також свідчить про недобросовісність набувачів квартири.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 набута ОСОБА_4 на підставі неіснуючого рішення суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли недобросовісно, хоча могли знати про порушення підстав набуття ОСОБА_4 майна, суд приходить до висновку, що слід визнати недійсними договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 06.02.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та реєстраційний номер №61, визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.02.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та реєстраційний номер №58. А також слід витребувати майно з чужого незаконного володіння та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Віповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Розглядаючи позови, заявлені на підставі статті 392 ЦК України, суди мають ураховувати, що у випадку коли відповідач незаконно володіє чужим майном, вважає себе власником спірного майна і не визнає права власності позивача на це майно (при цьому, сторони не перебувають між собою у зобов`язальних відносинах), у позивача виникає можливість одночасного заявлення позовних вимог про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі № 904/4573/16.

Ухвалення судових рішень, пов`язаних із питаннями державної реєстрації, обов`язково має супроводжуватись одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням прав на нерухоме майно, наголошується в постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 922/2589/19.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 та право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,040 га за цільовим призначенням для садівництва, розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області.

Щодо заяви представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд вважає, що така не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Така правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з приводу реєстрації спадкової справи Витяг № 45580446 від 27.10.2017 року

29.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення родинних відносин. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2017 року будо прийнято рішення про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою Апеляційного суду в Донецької області від 15.11.2017 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області скасовано та рекомендовано звернутися до суду на загальних підставах.

13.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10.02.2020 року в задоволенні вимог ОСОБА_28 було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 25.01.2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.02.2020 року залишено без змін.

17.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до Шевченківського районного суду м. Львова.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 весь час, починаючи з 27.10.2016 року вживалися заходи для захисту своїх прав, у зв`язку із чим, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Підсумовуючи все наведене вище, суд вважає, що позов є підставним та його слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості між ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , як двоюрідною тіткою та племінником.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 06.02.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та реєстраційний номер №61.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.02.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та реєстраційний номер №58.

Витребувати майно з чужого незаконного володіння та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,040 га за цільовим призначенням для садівництва, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Львівського апеляційного суду .

Повний текст рішення скаладено 13.07.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Територіальна громада Львівської міської ради, місцезнаходження: м.Львів, пл.Ринок, 1.

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_26 , РНОКПП НОМЕР_9 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_7 .

Третя особа: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), , місцезнаходження: м.Дніпро, пр..Дм.Яворницького, 21А.

Суддя О. І. Баєва