справа № 487/1408/21 провадження №2/489/175/23
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Клюсевич-Шарапової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області), про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності на земельну ділянку

встановив:

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить зобов`язати розпорядника земельної ділянки комунальної власності Миколаївську міську раду внести зміни у адресу земельної ділянки за кадастровим номером :01:011:035, а саме закріпити даний кадастровий номер за земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,587 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .

Як на підставу позовних вимог позивач вказала, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Право власності на житловий будинок, який був предметом іпотеки та належав боржнику ОСОБА_3 , після набуття нею права вимоги на підставі нотаріального договору про відступлення прав вимог за договорами іпотеки від 27.12.2007, набула в досудовому порядку на підставі застереження щодо переходу права власності на предмет іпотеки.

Після державної реєстрації нерухомого майна, звернулася до ГУ Держгекадастр у Миколаївській області для можливого отримання кадастрового номеру на земельну ділянку. Однак їй було відмовлено з підстав того, що Комунальним підприємством «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» були виконані роботи з розробки проектної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель по АДРЕСА_3 за кадастровим номером :01:011:035.

Розпорядником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 є Миколаївська міська рада, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не змінювалося.

Згідно технічного паспорту від 15.07.2019 житловий будинок АДРЕСА_4 1917 року забудови.

Відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 26.10.1954 № 200 за результатами обміру земель про забудову кварталу № 291 м.Миколаєва, було затверджено матеріали щодо обміру земель під забудову кварталу АДРЕСА_5 загальною площею 34433 кв.м. згідно переліку будинків по АДРЕСА_2 розмір земельної ділянки складає 587 кв.м.

Як відомо позивачу ні в обласному архіві міського виконкому, а ні в БТІ відсутні будь-які відомості про виділ або присвоєння земельній ділянці за кадастровим номером :01:011:035 окремої адреси, жодних документів немає.

Посилаючись на положення статті 120 ЗК України, частину першу статті 377 ЦК України, а також те, що не має можливості в повній мірі користуватися своєю земельною ділянкою та розпоряджатися нерухомістю, позивач звернувся до суд з вказаним позовом.

Третя особа - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області надало до суду письмові пояснення від 27.07.2021 в яких просило розгляд справи здійснювати за відсутності його представника. Вказало, що на території Миколаївської області ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області не здійснює повноважень у сфері розпорядника землями, які знаходяться у комунальній власності, а тому рішення по даній справі не може вплинути на права або обов`язки Головного управління.

Відповідач Миколаївська міська рада у відзиві від 08.11.2021 в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

У відзиві зазначено, що відповідно до законодавства право розпорядження землями комунальної власності, у тому числі право передавати їх у власність або користування фізичними та юридичними особами, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Згідно службової записки управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 30.07.2021 № 30563/11.02-03/21-2 інформація щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки площею 0, 0569 га з кадастровим номером :01:011:035, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в управлінні земельних ресурсів Миколаївської міської ради протягом 1992 2021 років відсутня. ОСОБА_1 протягом 2007 2021 років не зверталася до управління земельних ресурсів щодо надання земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивач набувши у власність об`єкт нерухомого майна, який розташований на землях комунальної власності, може реалізувати свій цивільний інтерес на отримання у власність земельної ділянки шляхом звернення із відповідною заявою до органу місцевого самоврядування, до повноважень якого належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі шляхом їх передачі у власність фізичних осіб.

У відповіді на відзив від 27.01.2022 представник позивача вказав на безпідставність доводів представника відповідача та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 09.03.2021 справу передано до Ленінського районного суду міста Миколаєва для розгляду за територіальною підсудністю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.20.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 11.07.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направлена на адресу позивача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Враховуючи, що сторони свої доводи та заперечення виклали в письмових заявах, а наявні у справі докази достатні для розгляду справи по суті, розгляд якої не потребує обов`язкової явки сторін чи їх представників, а також з огляду на неодноразове повідомлення учасників справи про судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.06.2021 позивач ОСОБА_1 з 17.07.2019 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою для державної реєстрації права власності вказано договір іпотеки, серія та номер 3545, виданий 27.12.2007 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального кругу Миколаївської області Горбуровим К.Є.; договір про надання споживчого кредиту 3 0, видавник Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк»; договір відступлення прав вимоги .серія та номер 434, виданий 13.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стопченко К.О.; договір про відступлення прав вимог за договором кредиту б/н від 13.06.2019, укладеним між ТОВ «ФК «Єврокредит» та фізичною особою ОСОБА_1 ; повідомлення про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору б/н від 14.06.2019, видавник ОСОБА_1 ; інформація про відправлення від 14.06.2029, видавник Укрпошта.

Копія договорів, на підставі на яких право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшло до позивача ОСОБА_1 та відповідно до яких іпотекодавцем був ОСОБА_3 , додані до позову.

За умовами договору іпотеки, отриманий в Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» позичальником ОСОБА_3 споживчий кредит був забезпечений житловим будинком, який складається з житлового будинку за літ. «А», загальною площею 82,7 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м та прилеглих до нього господарські та побутові будівлі і спорудження: літня кухні за літ. «Б», сарай заліт. «В», вбиральня за літ. «Г», сарай за літ. «Д», сарай за літ. «Ж», навіс за літ. «К», душ за літ. «Л», огорожа № 1 та споруда № 1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі нотаріального договору від 27.12.2007 (пункт 1.1 договору іпотеки).

Таким чином, після набуття права вимоги позивач в досудовому порядку набула право власності на іпотечне майно житловий будинок по АДРЕСА_2 , що належав іпотекодавцю ОСОБА_3 .

11.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до Державного земельного кадастру із заявою про внесення зміни адреси земельної ділянки за кадастровим номером :01:011:035.

Відповіддю від 27.09.2019 № 1772/175-19 ГУ Держгеокадастр в Миколаївській області повідомило позивачу, що внесення змін у адресу земельної ділянки за кадастровим номером :01:011:035 є неможливим в зв`язку з відсутністю дозволу розпорядника земельної ділянки комунальної власності Миколаївської міської ради.

У відповіді також вказано, що Комунальним підприємством «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» були виконані роботи з розробки проектної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель по АДРЕСА_3 за кадастровим номером :01:011:035, витяг з Державного реєстру речових прав на житловий будинок від 15.02.2018 № 24899227

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.02.2018, доданого до позову, підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_3 розташований житловий будинок літер. «А-1», загальною площею 66,3 кв.м та житловою площею 54,2 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення центрального районного суду міста Миколаєва від 12.02.2008.

Згідно відповіді Управління земельних ресурсів від 30.07.2021 № 30563/11-02-03/21-2, доданої до відзиву Миколаївської міської ради, інформація щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки площею 0,0569 га з кадастровим номером :01:011:035, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в управлінні земельних ресурсів Миколаївської міської ради протягом 1992 2021 років відсутня. ОСОБА_1 протягом 2007 2021 років не зверталася до управління земельних ресурсів щодо надання земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 .

Таким чином предметом спору є визнання за рішенням суду права власності позивача на земельну ділянку комунальної власності, яка розташована під об`єктом нерухомості, набутому позивачем.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За частиною третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статті 118 ЗК України.

Так, згідно частини першої статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

За частиною другою цієї статті ЗК України, у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Відповідно до частин дев`ятої - одинадцятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з підпунктом 8 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказані питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

З аналізу наведених норм матеріального права можна зробити висновок, що право розпорядження землями комунальної власності, у тому числі право передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.11.2020 у справі № 446/1841/18 та від 13.05.2021 у справі № 607/26935/19.

Також аналіз зазначених норм права та встановлені обставин у справі дають підстави для висновку, що позивач може набути право власності на спірну земельну ділянку із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування в межах його повноважень, визначених законом, таке набуття здійснюється шляхом безоплатної приватизації, що визначена у статті 118 ЗК України.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом з відповіді Управління земельних ресурсів від 30.07.2021 № 30563/11-02-03/21-2, ОСОБА_1 не зверталася до управління земельних ресурсів щодо надання земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 .

Таким чином, звернення позивача до суду без дотримання встановленого законом досудового порядку набуття права власності на земельну ділянку є передчасним, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Щодо звернення позивача до суду з підстав, передбачених статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України, то в матеріалах справи відсутні докази набуття попереднім власником спірної земельної ділянки у власність.

Так як суд дійшов висновку про відмову в позові, згідно статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності на земельну ділянку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ;

відповідач: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул.Адміральська, 20;

третя особа ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 ;

третя особа Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, , місцезнаходження: м.Миколаїв, пр.Миру,34.

Повний текст судового рішення складено 11.07.2023.

Суддя І.В.Коваленко