Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/196/23
Єдиний унікальний №733/558/23
Рішення

Іменем України

11 липня 2023 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

за участю секретаря: Т.О. Кулініч,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не бере участі у його вихованні, не цікавиться його здоров`ям, не піклується про фізичний та духовний розвиток, морально та матеріально не підтримує та після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер у 2007 році, у 2017 році залишила родину та виїхала у невідомому напрямку. Місце її перебування на даний час не відоме.

Всі питання щодо виховання вирішуються самостійно без участі ОСОБА_2 . Тому, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно нього - неповнолітнього її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 28).

Представник третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікування про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 даної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до копії висновку Служби у справах дітей Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради 31 травня 2023 року № 124, з метою недопущення порушення прав дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 32).

Згідно Характеристики, виданої Крупичпільським ЗЗСО І-ІІІ ступенів Ічнянської міської ради, ОСОБА_1 навчався у вищевказаному закладі з сьомого по дев`ятий клас з 2019 року по 2022 рік та мав навчальні досягнення достатнього рівня, школу відвідував систематично, правил поведінки дотримувався. Знаходився під опікою бабусі - ОСОБА_4 , мати вихованням не займається (а.с. 8).

Відповідно до Акту обстеження № 02-13/166 від 21.09.2022 року, складеного старостою Крупичпільського старостинського округу Ічнянської міської ради Чайкою Ю.В. та свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини ОСОБА_1 , не зареєстрована та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Досліджені довідки, характеристики та акти підтверджують факт невиконання відповідачкою ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідачка протягом тривалого часу матеріально неповнолітню дитину не утримувала, іншої допомоги на утримання сина не надавала, не приймала будь-якої участі у вихованні та житті сина, не прагнула відновити спілкування з дитиною та реалізувати свої батьківські права, на даний час своєї поведінки не змінила, місце її перебування не відоме, таким чином, остання фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні свого сина та лише формально залишається матір`ю, а реально не бере ніякої участі у житті сина.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 , не маючи об`єктивних причин, пов`язаних зі станом фізичного або психічного здоров`я, ухиляється від обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, тому суд вважає за необхідне, враховуючи інтереси дитини, позбавити відповідачку батьківських прав.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачки слід стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81, 128, 200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 141, 150-152, 164-165, 171, 180, 181 Сімейного кодексу України, Конституцією України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року за № 3 Законом України «Про охорону дитинства», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: відсутній) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній.

Третя особа: Служба у справах дітей Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області, адреса знаходження: м. Ічня, пл. Шевченка, 1 Чернігівської області, .

Повне судове рішення складено 11 липня 2023 року.

Суддя Т. В. Карапиш