Справа №295/7446/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М., вирішуючи питання про прийняття до свого провадження позовної заяви ОСОБА_1 до російської федерації в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті знищення та захоплення майна внаслідок російської збройної агресії на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з російської федерації матеріальну шкоду, завдану внаслідок збройної агресії російської федерації та знищення нерухомого майна, в загальному розмірі 43684,03 долари США, що еквівалентно 1597088, 14 грн згідно офіційного курсу НБУ станом на день подачі позову, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 5000,00 грн, що становить 136,76 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову до суду, а також моральну шкоду в розмір 40000,00 доларів США, що еквівалентно 1462400,00 грн за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову до суду.

Ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 23.06.2023 року, 03.07.2023 року та 12.07.2023 року заявлено самовідводи суддям Богунського районого суду м. Житомира Єригіній І.М., Стрілецькій О.В. та ОСОБА_2 .

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023 року матеріали цивільної справи №295/7446/23 передано для розгляду судді Чішман Л.М.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37, 38 даного Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Проаналізувавши фактичні обставини вищевказаної справи та зазначені норми процесуального закону, головуючим суддею у справі заявлено самовідвід з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнецова Дмитра Володимировича, який є моїм колегою та з яким підтримую дружні стосунки, а відтак з метою усунення можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному і упередженому розгляді справи та виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін, з метою уникнення потенційної підозри певної особистої заінтересованості в результатах розгляду справи, вважаю, що існують беззаперечні підстави для заявлення самовідводу.

Аналіз норм права про відвід (самовідвід) суддів ст.ст. 36-39 ЦПК України показує, що законодавець визнає за сторонами право на відвід, а за суддею - на самовідвід, але тільки в разі наявності визначеної причини, в силу якої правосуддя може бути упередженим або несе ризики виглядати таким.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід (самовідвід), якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Такі висновки покладені в основу рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 24.05.1989 року у справі за заявою Гаусшильдта (Hauschildt Case), відповідно до змісту якого, при зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Європейський суд з прав людини в п.п. 24-30 рішення від 26 жовтня 1984 р. у справі "Де Куббер проти Бельгії" розтлумачив поняття безсторонності суду в тому аспекті, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно також бути видно, що воно чиниться, зокрема, в демократичному суспільстві суд повинен викликати довіру у громадськості.

У рішенні в справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 28 жовтня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

На переконання суду, розгляд даної справи в тому ж складі суду може сприйматися сторонами як порушення закріпленого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, права на справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

За таких обставин, самовідвід обґрунтований та підлягає до задоволення.

Беручи до уваги викладене, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості, необ`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Чішман Лариси Миколаївни - задовольнити.

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до російської федерації в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті знищення та захоплення майна внаслідок російської збройної агресії на території України - передати до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями Богунського районного суду м. Житомира в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Чішман