Справа № 940/448/23
Провадження № 2/364/148/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року Володарський районний суд Київської області у складі головуючого судді Глазкової Ю.О., секретаря судового засідання Кулинич Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Володарка заяву судді Глазкової Ю.О. про самовідвід у цивільній справі № 940/448/23 (провадження № 2/364/148/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

встановив:

До Володарського районного суду Київської області згідно розпорядження голови Тетївського районного суду Київської області передано матеріали вищевказаної цивільної справи для розгляду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 року суддю Глазкову Ю.О. визначено головуючим у даній цивільній справі.

Справу передано головуючому судді 13.07.2023.

Суддею до відкриття провадження у справі подана заява про самовідвід на підставі п. 5 ч. 1ст. 36 ЦПК України, відповідно до якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Заява про самовідвід вмотивована тим, що судді передано справу з порушенням строків, що унеможливлює виконання останньою вимог ст. 187 ЦПК України, оскільки п`ятиденний строк з моменту надходження справи до суду сплинув, а вчинення будь-яких процесуальних рішень після спливу даного строку може викликати у учасників справи сумніви у об`єктивності та неупередженості головуючого у справі.

Відповідно до ст.34 ЦПК України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією ООН 27.07.2006 року № 2006/23: «Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді».

Суд вважає, що наведені в заяві про самовідвід обставини, можуть викликати сумніви сторін в об`єктивності та неупередженості судді, тому з метою забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, та на розгляд справи поза будь-яким сумнівом для сторін щодо об`єктивності та неупередженості складу суду її слід задовольнити.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 р. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

За таких обставин, беручи до уваги обставини, викладені в заяві про самовідвід, з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості, об`єктивності та безсторонності судді при розгляді справи вважаю, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, а справу в порядку передбаченому ст.ст. 33, 41 ЦПК України слід передати до канцелярії суду для визначення автоматизованою системою документообігу іншого складу суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 40,41, ЦПК України,

постановив:

Заяву про самовідвід судді Глазкової Ю.О. від участі в розгляді цивільної справи цивільній справі № 940/448/23 (провадження № 2/364/148/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Цивільну справу в порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України передати до канцелярії суду для визначення автоматизованою системою документообігу іншого складу суду.

Ухвала оскарженю не підлягає і набирає законної сили негайно після її підписання.

Суддя Ю. О. Глазкова