Єдиний унікальний номер 448/360/23
Провадження № 2/448/198/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
06.07.2023 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Гіряк С.І.
за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до
відповідача ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )
предмет та підстави позову: про стягнення аліментів,
учасники справи не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача
1. 03.03.2023 ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2833 гривні на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 Сімейного Кодексу, до досягнення двадцяти трьох років.
2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28.05.2009, який зареєстрований Рогізненською сільською радою Яворівського району Львівської облсті за актовим записом №05. За час подружнього життя у них народилися двоє дітей дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3. Зазначає, що з лютого 2022 вони з відповідачем разом не проживають. Відповідач матеріально не допомагає, а самій не вистарчає коштів для повного покриття витрат достатнього дітям для фізичного та розумового розвитку. Зазначає, що відповідач працездатний, отримує дохід, а тому може сплачувати такий розмір аліментів.
4. Відповідач відзиву на позов не надав.
ІІ. Позиція учасників справи
5. Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, вказує, що позов підтримує, просить його задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення.
6. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та місце його фактичного проживання, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Мостиського районного суду Львівської області (http:// court.gov.ua/). Слід зазначити, що жодних клопотань, заяв та відзиву від ОСОБА_2 до суду не надходило.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
8. Ухвалою суду від 17.04.2023 було відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
9. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи без його участі.
10. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
11. Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивачка заперечень проти такого вирішення справи не подала, суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини встановлені Судом
12. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.05.2009, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
13. Також, судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які перебувають на утриманні позивачки.
14. Діти проживають разом із позивачкою за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №381 від 09.02.2023, виданою адміністратором відділу «ЦНАП» Мостиської міської ради Львівської області.
16. ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Яворівської РДА та не отримує допомоги, що підтверджується копією довідки №481 від 07.02.2023, виданою Управлінням соціального захисту населення Яворівської РДА.
V. Застосоване Судом законодавство та висновки Суду
17. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
18. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
19. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
20. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
21. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
22. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
23. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
24. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя).
25. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
26. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки, ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
27. Виходячи з викладеного, Суд знаходить, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ним повноліття.
28. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача Суд відповідно до статті 182 СК, враховує:
28.1. стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
28.2. стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
28.3. наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
28.4. відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
28.5. відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
28.6. інші обставини, що мають істотне значення.
29. Щодо вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей «до досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України до досягнення двадцяти трьох років», суд вважає за доцільне роз`яснити позивачці наступне.
30. Так, згідно положень ст.180, ст.191 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
31. Натомість, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей та його виконання врегульовані нормами глави 16 СК України, зокрема статтями 198-201 СК України.
32. Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
33. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
34. Тобто, наведена вище норма передбачає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
35. Відтак, суд роз`яснює позивачці ОСОБА_1 , що у випадку досягнення її дітьми повноліття, така вправі звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з урахуванням зазначених вище норм законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
36. Виходячи з встановлених обставин, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а тому, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2833 гривні на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2023 і до досягнення ними повноліття. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки заявлена позивачкою вимога про стягнення аліментів із відповідача в майбутньому згідно вимог статті 199 Сімейного Кодексу, до досягнення дітьми двадцяти трьох років, є передчасною, тому відсутні правові підстави для її задоволення.
VI. Судові витрати
37. Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
38. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
39. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
40. Ураховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача слід стягнути в дохід Держави судовий збір у розмірі 1073 (тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263- 265, 268, 280, 430 ЦПК України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2833 гривні на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2023 і до досягнення ними повноліття.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.
У відповідності зі ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
8. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
10. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
11. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
12. Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.
13. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
14. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
15. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП- НОМЕР_5
Суддя Світлана ГІРЯК