Справа № 638/2751/23
Провадження № 2/638/2640/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Теслікова І.І.,

за участі секретаря судових засідань Кисловській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Браташ Ольги Олександрівни до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

У квітні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Браташ Ольга Сергіївна звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

-Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 від сплати заборгованості по аліментам з моменту його видачі - 15.07.2022року, які стягуються на підставі судового Наказу, виданого 21 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/3887/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

-Звільнити ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 від сплати аліментів, які стягуються на підставі судового Наказу, виданого 21 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/3887/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтований тим, що 21 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ у справі №638/3887/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.07.2022 року і до повноліття дитини.

Даний судовий наказ був пред`явлений стягувачем до виконання, у зв`язку з чим, Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на примусове виконання відповідного наказу відкрите виконавче провадження за № ВП №71304349, про що було винесено відповідну Постанову.

На час звернення до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини відповідачка - ОСОБА_2 фактично не проживала разом з дитиною ОСОБА_4 , не несла та не несе жодних витрат на його утримання, а тому відсутні підстави для стягнення аліментів на її користь на утримання сина.

Після запровадження воєнного стану, позивач - ОСОБА_1 проживав разом із сином у березні травні місяцях 2022 р. у м. Івано Франківську.

Згодом, позивача було призвано на військову службу, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України №12/282 від 05.08.2022 року. ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 , м. Чернігів, з 22 червня 2022 р. по теперішній час.

У червні місяці 2022 р., син ОСОБА_5 виявив бажання виїхати до бабусі матері позивача в Німеччину, щоб мати можливість навчатись та повноцінно займатись спортом. В червні місяці дитина приїхала до бабусі ОСОБА_6 та на даний час знаходиться під її опікою і перебуває на території Німеччини, проходить навчання в Школі ім. Пауля Хіндеміта з 12.10.2022 р. Водночас, з метою продовження навчання в Україні, сина зараховано до Приватного навчального закладу Авторської школи Бойко, де він проходить онлайн навчання, за яке батько сплачує кошти, що підтверджуються квитанціями про оплату.

За домовленістю з опікуном дитини - ОСОБА_6 , позивачем - ОСОБА_1 добровільно повністю здійснюються витрати по утриманню сина, що підтверджується відповідними квитанціями про перерахування грошових коштів на рахунок дитини та опікуна.

Отже, починаючи з березня 2022 позивачем батьком дитини, повністю здійснюються витрати щодо утримання неповнолітнього сина, його проживання, навчання, оплати занять спортом, задоволення побутових потреб, тощо.

Крім того, з моменту видачі наказу щодо стягнення аліментів на утримання дитини на користь матері, фактично не проживала разом з дитиною, оскільки дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 липня 2022 р. фактично знаходився у Франкфурт-на-Майні Лорсбахерштр. 8, перебував та перебуває під опікою бабусі ОСОБА_6 - матері батька - на утриманні батька. Отже, матір не має права на отримання коштів за наказом про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки на момент видачі судового наказу та теперішній час вона дитину фактично не утримує. Отже, у позивача - ОСОБА_1 перед відповідачем - ОСОБА_2 відсутні будь-які боргові зобов`язання, що в свою чергу свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

При вирішенні даного спору позивач просить суд врахувати висновки Верховного суду, викладених в Постанові Верховного суду від 19.12.2022р. у справі 643/3223/21.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2023 року по справі № 638/2751/23 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.

11.05.2023 року відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки є безпідставним та не обґрунтованим з огляду на наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 січня 2012 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 19.12.2012 року по 2022 рік ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживав з матер`ю за адресою АДРЕСА_1 .

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного сталу, Указом Президента № 64/2022 було введено воснний стан в Україні. З огляду на обставини, задля забезпечення безпеки життя та здоров`я, ОСОБА_2 разом з дитиною змінили постійне місце проживання. З березня 2022 року ОСОБА_3 зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа та проживав з матір?ю за адресою: АДРЕСА_2 (довідка від 29.03.2022 р. № 6117- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_7 ; довідка від 29.03.2022 р. № 6117- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 ). Дитина була зарахована за заявою матері, ОСОБА_2 , до Тернопільської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 11 Тернопільської міської рали Тернопільської області. В подальшому навчання ОСОБА_3 було поновлено за заявою матері від 27.08.2022 року в Харківській загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 5 Харківської міської ради Харківської області за екстернатною формою освіти.

ОСОБА_1 знав про зміну місця проживання, знав адресу, за якою проживала ОСОБА_2 зі своїм цивільним чоловіком та сином ОСОБА_3 з березня 2022 року. Матеріальне утримання задля забезпечення потреб сина боржник не надавав, не приймав участі ні в перевезенні під час війни дитини з Харкова до Тернополя, ні в оплаті орендованого житла та не ніс інших витрат на дитину за обставин, що додатково окрім основних виникли під час війни. Після того, як заявник знов нагадала, що в такому випадку буде вимушена звернутися до суду щодо стягнення аліментів, ОСОБА_1 почав чинити психологічний тиск та втручатись в особисте життя відповідача, намагатися самовільно змінити місце проживання дитини. Так, 16.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції в Тернопільській області та повідомив, що дитина з ним не проживає та приїхала з матірью з Харкова, він в свою чергу, бажає забрати сина до бабусі ( його матері) у Німеччині, від заяв та пояснень відмовився. Відомості про подію в ЄРДР не вносились. Дитина залишилась з матір`ю ОСОБА_2 . У зв`язку з зазначеними діями позивача, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Даний позов було подано після видачі судового наказу.

В подальшому, позивач ОСОБА_1 самовільно змінив місце проживання дитини всупереч законам моралі та всупереч законам України. Відповідач ОСОБА_2 вимушена була витрачати моральні сили та нести матеріальні витрати, пов`язані з пошуком дитини, транспортуваннями до Німеччини речей дитини та вимушеним виїздом до дини у Німеччину (звернення з приводу розшуку дитини у Німеччині та ін.).

Про проходження військової служби за призовом під час мобілізації від 22 червня 2022 ОСОБА_1 в Чернігівській області на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категоріі дозиметрист 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби відповідачу відомо.

Також відповідачу відомо, що дитина не перетинала кордон з бабусею ОСОБА_6 , яка виїхала з України у день коли боржник ОСОБА_1 викликав поліцію (16.03.2022 р.), та намагався всупереч волі матері дитини вивезти спільного сина разом з нею. Дитина залишилась з заявницею на момент виїзду ОСОБА_6 з України. ОСОБА_2 не відомо, яким чином дитина ОСОБА_3 перетнув кордон України та опинився в Німеччині, за якими документами, на якій підставі та у який спосіб опіку надано бабусі ОСОБА_6 .

Батьківських прав ОСОБА_2 не позбавлена ні за законодавством України ні за законодавством будь-якої іншої країни. Під час воєнного стану ОСОБА_2 не було оголошена у розшук як безвісти зникла, не перебувала на непідконтрольній Україні території, згоду на зняття дитини ОСОБА_3 з зареєстрованого місця проживання не давала. Окрім цього, згоду на перебування сина ОСОБА_3 під опікою ОСОБА_6 позивачка не надавала ні в Україні ні в Німеччині, як того вимагає законодавство Німеччини ані телефоном ані особисто, опіки в розумінні ані цивільного законодавства України, ані цивільного законодавства Німеччини ОСОБА_6 над дитиною не має. На звернення ОСОБА_2 щодо вищезазначених фактів відповідні від офіційних органів, уповноважених їх надавати, на сьогоднішній день не отримано, тому подати їх разом з відзивом не виявляється можливим. Окрім цього, строк на переклад документів з німецької на українську мову більший, ніж встановлено строк на подачу відзиву в даній справі. При отриманні офіційних відповідей щодо того, що ОСОБА_6 не є законним представником дитини ОСОБА_3 і не має права опіки, їх копії, а також переклад відповідних документів буде надано до суду пізніше,

На сьогоднішній день ОСОБА_2 знаходиться з дитиною в Німеччині. ОСОБА_1 ніколи не проживав з сином і не проживає, що підтверджується відсутністю наданих ним доказів та наявністю доказів, наданих заявницею. Виписка з банківських установ, платіжні інструкції, квитанції про перерахування грошових коштів ОСОБА_1 ОСОБА_6 не є доказом того, що ці грошові кошти є аліментами на утримання дитини та не виключає обов`язку ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання дитини. Переміщення дитини та відповідачки до Німеччини обумовлено діями позивача, яким відповідачка не мала змоги запобігти з огляду на вищезазначені обставини. Місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осію, так і волею когось одного з батьків. Таким чином, висновки Верховного суду, викладених в Постанові Верховного суду від 19.12.2022р. у справі 643/3223/21 як того просить представник ОСОБА_8 , не можуть бути враховані при розгляді даної справи.

Таким чином, в позовній заяві ОСОБА_1 викладено обставини, на підтвердження яких не надано доказів (проживання ОСОБА_1 разом з дитиною та повне її матеріальне утримання). Натомість, позивачем надано докази, що достовірно не підтверджують факт, що законним представником дитини ОСОБА_3 та його опікуном є ОСОБА_6 . Очікуються відповіді на звернення ОСОБА_2 до офіційних органів опіки та піклування, які уповноважені їх надавати. Окрім цього, очікується переклад закордонного паспорту ОСОБА_2 та заяви в поліцію Німеччини з приводу розшуку та встановлення місцезнаходження дитини ОСОБА_3 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.05.2023 року клопотання представника позивача про долучення доказів у справі від 04.05.2023 року та 15.05.2023 року залишено без задоволення. Повернуті представнику позивача долучені до клопотання 04.05.2023 року та 15.05.2023. Клопотання представника позивача про поновлення строку на подання доказів задоволено. Поновлено строк на подання доказів, поданих разом з клопотанням від 18.05.2023 року та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 23.05.2023 року підготовче засідання у справі закрито та призначено судове засідання.

У судове засідання призначене на 21.06.2023 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття. Враховуючи першу неявку у судове засідання відповідача суд відклав розгляд справи на 12.07.2023 року.

У судове засідання призначене на 12.07.2023 року сторони не з`явились. про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що на даний час відповідач бажає отримати від уповноважених органів докази в обґрунтування заперечень на позовну заяву.

Враховуючи те, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не скористувались своїм правом на участь у судовому засіданні, враховуючи строки розгляду справи, стадію розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутність сторін на підставі наданих доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, врахувавши позицію сторін, встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Сторони перебувають у розірваному шлюбі.

Судовим наказом від 21.07.2022 року по справі № 638/3887/22 стягнуто з ОСОБА_1 19.01.1985 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку ( доходу), однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючись з 15.07.2022 року і до повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 19.01.1985 року на користь держдави судовий збір у розмірі 248,10 грн.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2023 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 638/3887/22 виданий 03.08.2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку ( доходу), однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючись з 15.07.2022 року і до повноліття дитини.

Як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Окрім того, за цією ж адресою зареєстрований малолітній ОСОБА_3 . Дата реєстрації вищезазначених осіб 19.12.2012 рік.

29.03.2022 ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідками, виданими структурним підрозділом з питань соціального захисту населення №6117- та №6117- .

04.08.2022 Головою правління ОСББ «Павлове поле» надано характеристику ОСОБА_2 , з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживала за вказаною адресою з 2009 по 2022 роки, за період проживання скарг від сусідів на неї не надходило, громадський порядок не порушувала, правил, встановлених ОСББ «Павлове поле» дотримувалась, ініціативи членів ОСББ підтримувала. Неконфліктна, привітна, ввічлива, в побуті доброзичлива, суперечок з сусідами немає. Займається вихованням дитини, бере участь у громадському житті житлового комплексу. Разом з ОСОБА_2 проживає син ОСОБА_3 , дитина привітна, комунікабельна, доглянута .

З інформації Директора Тернопільської загальноосвітньої школи 1-111 ступеня № 11 від 25.07.2022 року № 125 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 14.03.2022 року був зарахований за заявою матері ОСОБА_2 до Тернопільської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 11 Тернопільської міської рали Тернопільської області до 6-Б класу. Згідно із заявою матері ОСОБА_3 відрахований 04.06.2022 року з числа учнів вищезазначеного загальноосвітнього закладу. Питання організації освітнього процесу ОСОБА_3 , займалась мати ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки директора Харківської загальноосвітньої школи 1-111 ступеня № 5від 04.08.2022 року ОСОБА_3 , навчається в Харківській загальноосвітній школі 1-111 ступеня № 5 Харківської міської ради Харківської області з першого класу, закінчив 6 клас в 2022 році. За час навчання дитина оволоділа навчальним матеріалом на середньому та достатньому рівнях. Школу відвідував регулярно. Мати, ОСОБА_2 , займається навчанням та вихованням сина. ОСОБА_5 мешкає з матір`ю. Мати відвідує батьківські збори, цікавиться поведінкою та контролює успішність сина, підтримує тісний зв`язок з адміністрацією школи та класним керівником.

З копії рапорту інспектора- чергового Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області від 16.03.2022 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до РУП ГУ НП з повідомленням, що його дитина знаходиться за адресою АДРЕСА_4 з чужим чоловіком, заявник має намір забрати дитину. Заявник не проживає з сином, оскільки з матір`ю розлучені, мати з сином переїхали з м. Харкова, проживають на орендований квартирі. Заявник повідомив, що хоче забрати сина до баби у Німеччину, однак його мати категорично проти.

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України №12/282 від 05.08.2022 року. ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 , м. Чернігів, з 22 червня 2022 р. по теперішній час.

Згідно довідки про реєстрацію Муніціпальної ради ( служби 12) Франкрут-на Майні, яка містить переклад на українську мову та нотаріально засвідчений підпис перекладача Примак О.М. вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заселений 01.07.2022 року за адресою: Німечинна, Франкфурт-на-Майні Лосбахерштрасе 8.

Згідно довідки про наявність опікунства над дитиною відповідно до Соціального кодексу Муніціпальної ради Франкрут-на Майні, яка містить переклад на українську мову та нотаріально засвідчений підпис перекладача Примак О.М. вбачається, що опікуном неповнолітньої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 , яка є його бабуся, з якою він перебуває у супроводі у Німечинні, Франкфурт-на-Майні.

Крім того, відповідно до довідки з місця навчання директора школи ім. Пауля Хіндеміта Франкрут-на Майні, від 24.10.2022 року, яка містить переклад на українську мову та нотаріально засвідчений підпис перекладача Примак О.М. вбачається, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить навчання у вищезазначеної школи з 12.10.2022 рік та адаптується до навчальної програми для 7 класу.

Відповідно до посвідки на проживання YZ814NKG3 від 26.04.2022 року, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , має дозвіл на проживання до 04.03.2024 року у Німечинні, Франкфурт-на-Майні Лосбахерштрасе 8.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що після запровадження воєнного стану, позивач - ОСОБА_1 проживав разом із сином у березні травні місяцях 2022 р. у м. Івано Франківську.

Згодом, позивача було призвано на військову службу, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України №12/282 від 05.08.2022 року. ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 , м. Чернігів, з 22 червня 2022 р. по теперішній час.

У червні місяці 2022 р., син ОСОБА_5 виявив бажання виїхати до бабусі матері позивача в Німеччину, щоб мати можливість навчатись та повноцінно займатись спортом. В черні місяці дитина приїхала до бабусі ОСОБА_6 та на даний час знаходиться під її опікою і перебуває на території Німеччини, проходить навчання в Школі ім. Пауля Хіндеміта з 12.10.2022 р. Водночас, з метою продовження навчання в Україні, сина зараховано до Приватного навчального закладу Авторської школи Бойко, де він проходить онлайн навчання, за яке батько сплачує кошти, що підтверджуються квитанціями про оплату.

За домовленістю з опікуном дитини - ОСОБА_6 , позивачем - ОСОБА_1 добровільною повністю здійснюються витрати по утриманню сина, що підтверджується відповідними квитанціями про перерахування грошових коштів на рахунок дитини та опікуна.

Отже, починаючи з березня 2022 позивачем батьком дитини, повністю здійснюється витрати щодо утримання неповнолітнього сина, його проживання, навчання, оплати занять спортом, задоволення побутових потреб, тощо.

Крім того, з моменту видачі наказу щодо стягнення аліментів на утримання дитини на користь матері, фактично не проживала разом з дитиною, оскільки дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 липня 2022 р. фактично знаходився у Франкфурт-на-Майні Лорсбахерштр. 8, перебував та перебуває під опікою бабусі ОСОБА_6 - матері батька - на утриманні батька. Отже, матір не має права на отримання коштів за наказом про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки на момент видачі судового наказу та теперішній час вона дитину фактично не утримує. Отже, у позивача - ОСОБА_1 перед відповідачем - ОСОБА_2 відсутні будь-які боргові зобов`язання, що в свою чергу свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною другою, третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Статтею 273 СК України передбачено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від сплати аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що матеріальний або сімейний стан особи, яка повинна сплачувати аліменти, чи особи, яка їх одержує, не змінився. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо проживання дитини разом з батьком, рішення суду щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

Представником позивача не надано розрахунку щодо заборгованості ОСОБА_1 на виконання рішення суду, а саме судового Наказу, виданого 21 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/3887/22, не зазначена сума та період заборгованості.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для звільнити ОСОБА_1 , від сплати заборгованості по аліментам на підставі судового Наказу, виданого 21 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/3887/22 у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог, та звільнення від сплати аліментів, на підставі судового Наказу, виданого 21 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/3887/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Посилання представника позивача на те, що дитина під час введення воєнного стану в Україні, тимчасово мешкає за кордоном, не є безумовною підставою, для задоволення позову.

До посилання представника позивача на те, що опікуном дитини є бабуся, суд відноситься критично, оскільки ОСОБА_3 не є сиротою, він не позбавлений батьківського піклування, та не є недієздатною особою. Крім того, матеріали справи не містять рішення суду або рішення органу опіки щодо встановлення опіки над ОСОБА_3 . З довідки про наявність опікунства над дитиною відповідно до Соціального кодексу Муніціпальної ради Франкрут-на Майні, яка містить переклад на українську мову та нотаріально засвідчений підпис перекладача Примак О.М. вбачається, що ОСОБА_6 , особа у супроводі якої знаходиться ОСОБА_3 у Німечинні, Франкфурт-на-Майні.

Посилання представника позивача на те, що дитина повністю знаходиться на утриманні батька, який в обґрунтування позовних вимог надав копії квитанції, суд відноситься критично, оскільки як зазначено вище, суду не надано доказів проживання батька разом з дитиною. Разом з тим, батько не позбавлений права приймати участь у додаткових витратах на дитину, та здійснювати витрати на своїх батьків, що і підтверджується квитанціями з призначенням платежу «на любимого сина та матір» одержувач ОСОБА_6 . Деякі квитанції мають призначення платежу за навчання дитини у Boiko School, разом з тим, матеріали справи не містять відомості щодо навчання дитини, а саме ОСОБА_3 у вищезазначеному закладі. Так само матеріали справи не містять відомостей, щодо користування спортивними послугами ОСОБА_3 які мабуть надані ФОП ОСОБА_11 .

Висновки Верховного суду, викладених в Постанові Верховного суду від 19.12.2022р. у справі 643/3223/21 не можуть бути застосовані при розгляді даної справи, оскільки містять різні обставини.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 адвокат Браташ Ольга Сергіївна до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості та аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на підставі судового Наказу, виданого 21 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/3887/22 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Теслікова І.І.