Справа № 581/3/22
Провадження № 2-с/581/7/23
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2023 року селище Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в :

11 липня 2023 року представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу. Вказує, що підстави для винесення судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відсутні, оскільки такої заборгованості взагалі не існує, боржник не є власником житлового будинку в якому вона зареєстрована.

У вказаній заяві представник також просить поновити пропущений строк для подачі заяви про скасування судового наказу, з огляду на те, що ОСОБА_1 не отримувала копію судового наказу у встановлений законом спосіб та дізналася про його існування лише у червні 2023 року після отримання відповідного повідомлення державної виконавчої служби, оскільки за адресою реєстрації вона не проживає з 2019 року та у період із з жовтня 2021 року по січень 2022 року вона працювала у ТОВ «ЕКО» у м. Суми, а тому вважає, що строк оскарження судового наказу пропущено з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 171 ЦПК України заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що після отримання 4 січня 2022 року зави про видачу судового наказу судом було встановлено зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (а.с. 13).

5 січня 2022 року Липоводолинським районним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 5637 грн 52 коп., 3% річних у розмірі 317 грн 22 коп., інфляційні збитки у розмірі 817 грн 38 коп. та 277 грн судового збору (а.с. 14).

5 січня 2022 року суд направив ОСОБА_1 зазначений судовий наказ та копію заяви стягувача з додатками за зареєстрованим місцем проживання боржника по АДРЕСА_1 (а.с. 15).

У матеріалах справи мається розписка про вручення адресату вказаного рекомендованого поштового відправлення особисто 19 січня 2022 року, мається підпис (а.с. 16).

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про отримання судового наказу по справі № 581/3/22, який вона повторно отримала у той же день (а.с. 18).

Відповідно до пункту 105 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270), одержання реєстрованого поштового відправлення здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка.

Згідно з пунктом 106 Правил № 270 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Відповідно до Правил № 270 на бланку повідомлення про вручення прізвище одержувача зазначає працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого документа, що посвідчує особу, а одержувач зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі встановленого зразка, а не на бланку повідомлення про вручення.

Надаючи оцінку наявному в матеріалах справи повідомленню про вручення поштової кореспонденції (а.с. 16), суд враховує Правила № 270, які передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень та за змістом яких перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку.

Добросовісне виконання працівниками оператора поштового зв`язку акціонерного товариства «Укрпошта» своїх службових обов`язків, у цьому випадку, презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 20 травня 2020 року у справі № 653/4813/17(провадження № 61-7625св19), від 13 січня 2021 року у справі № 1519/2-4031/11 (провадження № 61-13202св20),від 24 травня 2021 року у справі № 565/875/19 (провадження № 61-9818св20).

Посилання представника заявника на ту обставину, що ОСОБА_1 у період із жовтня 2021 року по січень 2022 року працювала у м. Суми, тому фізично не могла отримати вказаний судовий наказ, є безпідставними оскільки з копії трудової книги вбачається, що вона була звільнена з посади касира торговельного залу у ТОВ «Еко» 10 січня 2022 року. І взагалі її робота поза межами місця проживання не може бути обставиною, яка вказує на неможливість отримання нею зазначеного судового акту.

Стосовно доводів, що боржник фактично проживає по АДРЕСА_1 , суд вважає зауважити наступне.

Згідно з ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Cтаття 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» вказує, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, крім іншого, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

За таких обставин, надсилаючи за зареєстрованим місцем проживання боржниці судовий наказ, суд діяв у межах процесуального закону, який за відсутності інших відомостей, визначає можливість офіційного листування зі стороною процесу за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи, а не за тимчасовим її перебуванням без здійснення відповідної реєстрації за певною адресою.

Отже наявність у матеріалах справи відповідних доказів про те, що боржниця отримала оспорюваний судовий наказ, і вчините це їй не завадили жодні із вказаних у заяві обставини, є визначальним.

Для вирішення питання про наявність поважності пропуску строку для подання заяви про скасування судового наказу також не має значення, кому на праві власності належить житло, заборгованість за спожитий природній газ по якому була стягнута.

За таких обставин встановлено, що ОСОБА_1 через один рік та п`ять місяців після отримання судового наказу звернулася до суду із заявою про його скасування, поважних причин пропуску такого строку заявником не наведено, а та обставина, що боржник дізналася про судовий наказ лише у червні 2023 року, не знайшла свого підтвердження.

Таким чином, не знайшовши підстав для поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, суд повертає вказану заяву.

Керуючись ст. 171 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Повернути заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування судового наказу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Д. В. Сізов