Провадження № 22-ц/812/699/23 Суддя першої інстанції Єгорова Н.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2023 року м. Миколаїв Справа № 475/191/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Колосовій О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Єгорової Н.І., в залі судового засідання в смт Доманівка, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Доводи позову обґрунтовував тим, що 03 вересня 1983 року він з відповідачкою уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №4.

Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає.

Подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різні характери. На ґрунті цього в сім`ї почали відбуватися непорозуміння, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю не має. Подружні відносини припинено з жовтня 2020 року.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_1 .

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 травня 2023 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 03 вересня 1983 року виконавчим комітетом Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області , актовий запис № 4, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишено шлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в сумі 1 073.60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила рішення суду скасувати, провадження у справі закрити та надати можливість розірвати шлюб через Доманівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Доманівський відділ ДРАЦС).

Апеляційна скарга мотивована тим, що мало місце подання до суду позову за відсутності предмета спору, що підтверджується поданням 05 квітня 2023 року спільної з позивачем заяви до Доманівського відділу ДРАЦС.

Позивач взагалі не звертався до відповідача з приводу подання до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяви про розірвання шлюбу.

Про ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу відповідач дізналась від позивача по телефону, звернулась до суду за копією рішення, щоб з`ясувати, чому суд розірвав шлюб, навіть не повідомивши її про час і дату судового засідання, так як спору щодо розірвання шлюбу у сторін не було.

На її думку провадження у справі було порушено передчасно, коли позивачем не було надано суду доказів наявності спору між сторонами з приводу розірвання шлюбу, до того ж судом неповно встановлені обставини справи, які мають суттєве значення для справи, а також невірно оцінені докази, які мають суттєве значення для правильного вирішення цієї справи.

Було грубо порушено процесуальні права відповідача тим, що про призначення судового засідання на 09 травня 2023 року вона не була повідомлена. Оскаржуване рішення суду винесено безпідставно і поспішно в той час, коли між сторонами не було спору і їх спільна заява від 05 квітня 2023 року була подана до Доманівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області.

В оскаржуваному рішенні місцевий суд встановив, що спільна заява до відділу ДРАЦС була прийнята 05 квітня 2023 року, «На призначену дату реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 не з`явилась. Заяви на перенесення реєстрації розірвання шлюбу, відкликання заяви про розірвання шлюбу від подружжя до відділу не надходило, що свідчить про неврегулювання спору в досудовому порядку».

Після направлення суду відзиву на позов позивач та відповідач домовились і 05 квітня 2023 року подали спільну заяву до Доманівського відділу ДРАЦС і мали з`явитися для добровільного розірвання шлюбу, однак у матері відповідача різко погіршився стан здоров`я, і відповідачу прийшлось терміново їхати до неї.

При винесенні рішення суд не лише ігнорує ключові принципи цивільного процесуального судочинства, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи; що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд застосовує при розгляді справи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права; що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається, в тому числі і подання позову за відсутності предмета спору, також і загальні засади Конституції України, зокрема, що «Людина,…. Визнається в Україні найвищою соціальною цінністю», що «В Україні визнається і діє принцип верховенства права».

Не погодившись з вимогами апеляційної скарги ОСОБА_2 надав на неї відзив, в якому зазначав, що ним неодноразово було запропоновано відповідачу звернутись до Доманівського відділу ДРАЦС зі спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу, але вона не реагувала на його пропозиції. Тому позивач був змушений звернутись до суду.

В апеляційній скарзі відповідач повідомляє, що не була повідомлена про розгляд справи 09 травня 2023 року, але вона двічі була повідомлена про розгляд справи в суді. В судові засідання відповідач не з`являлась. Неявка у судові засідання суду першої інстанції є умисною зі сторони відповідача з метою затягування справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом належним чином, відповідач через засоби поштового зв`язку надіслала до апеляційного суду заяву про слухання справи без її участі, у зв`язку з чим з огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що з 03 вересня 1983 року сторони перебувають в зареєстрованому виконавчим комітетом Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №4, шлюбі. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2020 року, з цього часу подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

До прийняття рішення по справі сторонам надана була можливість вирішити спір в добровільному порядку, розірвати шлюб через органи ДРАЦС, на чому наголошувала відповідач у відзиві на позов.

Згідно письмового роз`яснення начальника відділу ДРАЦС № 2/23.9.-30 від 08 травня 2023 року, адресованого на ім`я ОСОБА_2 , 05 квітня 2023 року від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була прийнята заява про реєстрацію розірвання шлюбу, подружжя, яке не має дітей, яка була зареєстрована в журналі обліку заяв про розірвання шлюбу. На призначену дату реєстрації розірвання шлюбу 06 травня 2023 року ОСОБА_1 не з`явилася. Заяви на перенесення дати реєстрації розірвання шлюбу, відкликання заяви про розірвання шлюбу від подружжя до відділу не надходило, що свідчить про не врегулювання спору в досудовому порядку.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зазначив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (п. 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія 97 проти України"; заява № 19164/04).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, годину та місце розгляду своєї справи або обмежень у праві отримання в суді усної чи письменної інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень в порядку, встановленому законом (частина 1 статті 8 ЦПК України).

У ЦПК України законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції на підставі неналежного повідомлення судом першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, годину та місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частина 3 статті 376 ЦПК України).

Обов`язок суду повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства відкритості судового процесу.

Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про дату, час і місце судового засідання, а й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату та час судового засідання, а й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і годину судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення судом апеляційної інстанції , якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Конституційне право на участь у судовому розгляді, в тому числі бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду, не може вважатися формальним це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 02 червня 2020 року Верховним Судом у справі № 910/17792/17.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції 27 лютого 2023 року відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи неодноразово відкладався (22 березня, 10 квітня 2023 року) у зв`язку з неявкою сторін. В останнє справа була призначена на 09 травня 2023 року. Відповідач в апеляційній скарзі стверджувала що не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що порушує її права на участь у судовому розгляді справи. Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що суд першої інстанції повідомляв відповідача про дату розгляду справи на 09 травня 2023 року (дата ухвалення судового рішення), а тому доводи скарги в цій частині заслуговують на увагу та з огляду на приписи пункту 3 частина 3 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_2 зазначав, що фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, окреме проживання та відсутність спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу (частина 1 статті 106 СК України).

За змістом частини 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

За матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, які були припинені з жовтня 2020 року, що не заперечується сторонами, неповнолітніх дітей від даного шлюбу у сторін немає, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява не підлягає розгляду у суді, оскільки відсутній спір сторін у зв`язку з тим, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а відтак ці обставини дають підстави для розірвання шлюбу через органи державної реєстрації актів цивільного стану, є неприйнятними з огляду на таке. Позивач скористався своїм правом та звернувся з вказаним позовом до суду 21 лютого 2023 року, зазначаючи про відсутність згоди відповідача на розірвання шлюбу. Під час розгляду справи сторони намагалися вирішити питання про розірвання шлюбу через Доманівській відділ ДРАЦС, проте відповідач не з`явилася для вирішення цього питання та в подальшому не повідомили вказані органі про свій намір щодо поданої заяви про розлучення. Посилання ОСОБА_1 на хворобу матері, як на причину неявки, не може бути взята до уваги, оскільки в подальшому відповідач до Доманівського відділу ДРАЦС з відповідними заявами не зверталась. За такого, суд апеляційної інстанції вважає, що така поведінка відповідача свідчить про небажання розірвати шлюб з позивачем.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати з судового збору.

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи позов задоволено, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1 073 грн 60 коп. судового збору за звернення до суду з позовом, а витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 травня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03 вересня 1983 року виконавчим комітетом Сухобалківської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, актовий запис № 4, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 073 грн 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 11 липня 2023 року.