Справа № 383/1168/23
Номер провадження 2-з/383/18/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Адаменко І.М., розглянувши у м. Бобринець Кропивницького району Кіровоградської області заяву представника позивача адвоката Пономарьова Олега Валентиновича про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду,-

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2020 року від представника позивача адвоката Пономарьова О.В. до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу Бобринецької державної нотаріальної контори Дроздовій Олені Павлівні видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бобринець Кіровоградської області, до набрання законної сили рішення суду в цивільній справі за майбутнім позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства щодо померлого ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 .

Свою заяву представник позивача адвокат Пономарьов О.В. мотивує тим, що до Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 має намір подати позов до ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 . Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 . Спадщину після його смерті прийняла донька ОСОБА_4 спадкоємець першої черги, відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України. Той факт, що ОСОБА_4 являється донькою померлого ОСОБА_1 буде підтверджено експертизою та показами свідків і відповідно рішенням суду про встановлення факту батьківства у вказаному спорі. До маси спадкового майна входить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що стаття 1270 ЦК України встановлює шестимісячний термін для прийняття спадщини, який починається з часу її відкриття, а тому строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 минув 12.04.2023 року, а отже відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України у спадкоємця, який прийняв спадщину, виникло право одержати свідоцтво про право на спадщину. Тобто, на даний час ОСОБА_3 має право отримати свідоцтво про право на спадщину, що в подальшому призведе до виникнення утруднень для позивача (в разі задоволення позову про встановлення факту батьківства), а саме звернення з іншим позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. На цій підставі вважає, що є всі підстави просити суд забезпечити позовну заяву.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснено в межах процесуального строку, визначеного ч.1 ст.153 ЦПК України, з урахуванням положень ст.123, ч.3 ст.124 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови від 22.12.2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що предметом спору є встановлення батьківства, тобто позивач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6 намагається довести своє право на спадкування майна після смерті батька ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї копій документів, спадкодавець ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але враховуючи, що 24.02.2022 року відповідно до ЗУ «По правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану та відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, таким чином, строк для прийняття спадшини після смерті ОСОБА_1 закінчиться 12.08.2023 року, а Свідоцтво про право на спадщину може бути видане після закінчення вказаного строку.

Оскільки строк для прийняття спадщини ще не закінчився, та спадщину можуть прийняти інші спадкоємці померлого, про яких суду не повідомлено, та до закінчення вказаного строку справу може бути розглянуто судом, тому суд ставить під сумнів ефективність захисту прав та законних інтересів позивача шляхом вжиття обраного ним заходу забезпечення позову.

Крім того, позивачем в порушення вимог п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України не було обґрунтовано необхідності застосування як самого заходу забезпечення позову - заборони видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_1 так і строку його дії - до винесення судом рішення у справі з огляду на те, що, по-перше, такими нотаріальними діями може бути не лише видача свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_3 , але й у разі задоволення позову - прийняття державним нотаріусом відповідної заяви і від самого позивача, та видачі йому відповідного свідоцтва про право на спадщину, що за вказаної заборони дійсно може ускладнити виконання рішення суду; по-друге, ухвалення рішення суду не є тотожним набранню ним законної сили, що відбувається лише через 30 днів з дня його проголошення, а положеннями ст.158 ЦПК України передбачені й інші строки, протягом яких заходи забезпечення позову продовжують діяти у разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог; по-третє, заборона видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину за законом стосується невизначеного кола осіб та невизначених конкретно дій, що не відповідає наведеним в заяві про забезпечення позову обставинам на підтвердження необхідності вжиття такого заходу забезпечення, оскільки спадкоємцем, який може отримати свідоцтво про право на спадщину, позивачем визначена відповідач ОСОБА_3 , а наявності інших осіб, по відношенню до яких державний нотаріус може вчиняти нотаріальні дії з оформлення спадщини після померлого ОСОБА_1 , та які відповідно можуть бути відповідачами у справі, зі змісту як позовної заяви, так і заяви про забезпечення позову не вбачається.

З урахуванням предмету позову, позивачем також не доведена наявність такої підстави для забезпечення позову як ускладнення виконання майбутнього рішення суду, оскільки позов має немайновий характер і стосується встановлення факту батьківства.

При цьому судом враховується, що позивачем взагалі не зазначено, в чому саме полягає виконання рішення суду про встановлення фату батьківства для прийняття спадщини та не доведено, яким чином не вжиття судом заходу забезпечення позову у даній справі може ускладнити чи унеможливити його виконання, в тому числі створити перешкоди для його звернення до нотаріуса із відповідною заявою на підставі такого рішення суду.

Крім того, ч.2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Доказів звернення позивача з відповідною заявою до державного нотаріуса Дроздової О.П. про перебування на розгляді Бобринецького районного суду Кіровоградської області поданої ним до іншого спадкоємця ОСОБА_3 позовної заяви та зупинення у зв`язку з цим вчинення нотаріальних дій по спадковій справі, а також відмови нотаріуса у прийнятті такої заяви, суду надано не було.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність представником позивача адвокатом Пономарьовим О.В. того, що не вжиття судом обраного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення його позовних вимог, оскільки позивач не скористався наданим йому правом особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.

За вказаних обставин в забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представнику позивача адвокату Пономарьову О.В. про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. М. Адаменко