Справа № 478/779/23 Провадження № 2/478/185/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Агромир», про визнання недійсним договору оренди землі та визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Пономарьов О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 через «Електроний суд» звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Агромир», про визнання недійсним договору оренди землі та визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ЦПК України, звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред`явлення позову, у якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обов`язок доказування у спірній категорії справ покладається на позивача.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п. п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких грунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення. Позивачка не зазначила обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто, бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію. У разі порушення цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Виходячі із змісту позовних вимог (прохальної частини) позивач ставить на розгляд суду дві позовні вимоги немайнового характеру (визнати недійсним договір оренди землі та визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки).

Позивачем за подачу позовної заяви сплачено державне мито в розмірі 1717,76 грн. Таким чином позивачу слід доплатити судовий збір за другу позовну вимогу, згідно ставок судового збору, визначеного Законом України «Про судовий збір» в розмірі 429,44 грн. (1073,60 + 1073,60 = 2147,20 1717,76 = 429,44) та надати суду докази сплати судового збору.

Так, виходячі із змісту позовних вимог та прохальної частини позову вбачається, що позивачем обрано такий спосіб захисту порушених прав як визнання недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0096 від 22.05.2022 року, номер запису про інше речове право 50442422, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Агромир». Проте, доказів того хто є сторонами (орендодавцем) вказаного договору оренди до суду не надано (витягу, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). З наданої до суду інформації з ДЗК зазначено лише орендаря земельної ділянки - ПП «Агромир».

За вказаних обставин, на підтвердження обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачу слід надати суду витяг (інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (права оренди) вказаної земельної ділянки.

З прохальної частини позову вбачається, що позивачем також обрано такий спосіб захисту порушених прав, як визнання недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0096, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 19.05.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Корж М.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 227, на підставі якого відбувся перехід права власності на вказану земельну ділянку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

На підтвердження своїх порушених прав, позивач не виклав жодних обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги в цій частині (переходу права власності на спірну земельну ділянку), оскільки при зміні власника земельної ділянки (переходу права власності до іншої особи), до останнього відповідно до закону переходять усі права та обов`язки за укладеним договором. Не викладені та не обґрунтовані підстави, вважати вказаний договір купівлі продажу недійсним.

За вказаних обставин є не конкретизованою та не зрозумілою вимога позивача, викладена у другому пункті прохальної частини, в частині визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним: відсутні (не вказані) підстави для визнання договору оренди землі недійсним, оскільки наведене позивачем обґрунтування стосується порушення законодавства в сфері орендних відносин (подвійної реєстрації права оренди однієї й тієї ж земельної ділянки).

Суд зазначає, що згідно ст. ст. 42, 48 ЦПК України, у справах позовного провадження в цивільному процесі учасниками справи є сторони, треті особи.

Позивачем не зазначені обставини, які вказують на порушення відповідачем 2 ОСОБА_3 , до якого в законному порядку перейшло право власності на спірну земельну ділянку (іншого не наведено) та до якого перейшли права та обов`язки орендодавця за вказаним договором оренди. В чому саме полягає порушення прав позивача: перешкоди в користуванні земель ділянкою, приступив до її обробітку, відмовився від виконання обов`язків за договором, вилучив орендовану земельні ділянку, передав її іншому орендарю, тощо. в чому полягає неможливість чи недостатня можливість користування вказаною земельною ділянкою, які вчиняються перешкоди у користуванні нею.

В силу вимог ЦПК України, суд не може самостійно усунути недоліки, в частині уточнення позовних вимог позивача.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Агромир», про визнання недійсним договору оренди землі та визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки - залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених в мотивувальній частині рішення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Іщенко Х.В.