ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/4477/21
Номер провадження 22-ц/818/1140/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року в складі судді Єрмоленко В.Б. у справі № 639/4477/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (далі - ТОВ «Харківгаз збут») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання у загальному розмірі 98 4250,58 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачкою послуг з постачання природного газу, які надаються Товариством за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач надані послуги сплачує не в повному обсязі, внаслідок за період з 01.09.2015 по 30.04.2021 чого утворилась заборгованість у розмірі 84 250,58 грн. Крім того, за прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з неї підлягає стягненню 1 498,51 грн інфляційних втрат та 242,14 грн 3% річних за вказаний період.

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала відзив, в якому позовну заяву просила залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що у 2017 році між нею та ТОВ «Харківгаз збут» було укладено договір про реструктуризацію боргу за спожитий газ строком на три роки. Проте у зв`язку з скрутним матеріальним становищем сплачувати борг у неї немає можливості, оскільки значні суми коштів змушена витрачати на лікування. Вона та її син є інвалідами ІІ групи, на її утриманні перебуває хвора матір, що потребує значних видатків. Вважає такі обставини форс-мажорними та підставою для звільнення від стягнення сум боргу.

Вона неодноразово зверталася до позивача із заявами та клопотаннями про реструктуризацію боргу на більш тривалий термін, однак її заяви залишені без задоволення.

Також зазначала про відсутність у позивача правовстановлюючих документів на надання послуг з газопостачання.

20 серпня 2021 року відповідачкою було подано заяву про застосування позовної давності до вимог ТОВ «Харківгаз збут».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року позов ТОВ «Харківгаз збут» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз збут» заборгованість за послуги з газопостачання за період з 02 липня 2018 року по 30 квітня 2021 р. в сумі 62 289,90 грн., три відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 4425 грн. 39 коп., інфляційні втрати - 9186 грн. 11 коп., а всього 75 901 грн. 40 коп.

У іншій частині позовних вимог ТОВ «Харківгаз збут» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надає позивач, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі оплачує вартість послуг з газопостачання природного газу, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в межах строку позовної давності, про застосування якого заявлено ОСОБА_1 . З підстав, передбачених статтею 625 ЦПК України, на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» підлягають стягненню 3 % річних. Між тим, зважаючи на важкий матеріальний стан відповідача суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від нарахованої пені у розмірі 75 грн.

10 травня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю підстав для стягнення заборгованості з неї, оскільки відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 вказаний будинок передано у комунальну власність міста Харкова та обладнано газопостачанням, а тому споживачем послуг з газопостачання є Харківська міська рада та її виконавчі органи.

Також зазначала про відсутність укладеного між нею та позивачем договору про надання послуг, а тому судом першої інстанції помилкового взято до уваги умови типового договору, який для неї носить інформаційний характер та не є юридично значимим.

08 червня 2023 року ТОВ «Харківгаз збут» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення суду просило залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що відсутність письмово оформленого договору з не звільняє відповідачку від обов`язку оплачувати надані послуги з газопостачання.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» під час підготовки позовної заяви, використав нарахування по особовому рахунку побутового споживача, відповідно до персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу, наданих АТ «Оператором газорозподільної системи «Харківміськгаз», що підтверджує факт надання послуги.

Якщо на певний період, зокрема в неопалювальний період, споживач не планує використовувати природний газ та бажає щоб за його об`єктом чи окремим газовим приладом не здійснювалося нарахування за нормами споживання, він має письмово звернутися із заявою до Оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача або на окремий газовий прилад. Жодних звернень Споживача щодо зміни кількості зареєстрованих у домоволодінні осіб або відсутності планів використовувати природний газ до ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» не надходило.

Також зазначали про відсутність підстав для залучення нових доказів, оскільки ОСОБА_1 проживає у зазначеній квартирі з 2003 року. Долучені разом із апеляційною скаргою документи не спростовують обов`язок ОСОБА_1 , як споживача послуг з газопостачання, сплачувати отримані послуги. Крім того, в 2017 році між Постачальником та споживачкою ОСОБА_1 укладалася угода про реструктуризацію заборгованості, отже ОСОБА_1 усвідомлювала свій обов`язок по сплаті отриманої послуги та визнавала існування заборгованості на своєму особовому рахунку станом на 21 червня 2017 року.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Ніколаєва В.І. на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 лютого 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є споживачкою послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 4).

За вказаної адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 2013 р. народження (а.с.9).

Статтею 15 - ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

Постачальник природного газу (постачальник) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу;

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа -підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 21 травня 2015 року № 1588 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 11 травня 2017 року № 633) ліцензію на право постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Харкова та Харківської області надано АТ «Харківгаз збут» (а. с. 119).

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Відповідно до п 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу (далі- Правила), затверджених Постановою національної комісії, що здійснюєдержавне регулювання у сферахенергетики та комунальнихпослуг від 30 вересня 2015 року № 2496 постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Постачальник (крім постачальника, на якого було покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам) протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу. Форма заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлена додатком до Типового договору. За відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (пункт 9 розділу ІІІ Правил).

За пунтом 23 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору (пункт 32 розділ ІІІ Правил);

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Встановивши, що ТОВ «Харківгаз збут» надає послуги з газопостачання, а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , якому присвоєно номер особового рахунку, фактично споживає природний газ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору. Акцептування відповідачкою Типового договору, а отже, і факт приєднання побутового споживача до умов зазначеного договору відбулось шляхом вчинення нею дій, зокрема щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу. Також, сторонами не заперечувалось укладання договору реструктуризації боргу у 2017 році, що також свідчить про визнання зобов`язань між сторонами.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21.

Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц.

Правильність розрахунку вартості постачання природного газу ОСОБА_1 не спростовано, своїх контррозрахунків не наведено. Зважаючи, що ОСОБА_1 належним чином своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на 30 квітня 2021 року утворилася заборгованість, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заборгованість зі сплати за спожитий природний газ підлягає стягненню на користь ТОВ «Харківгаз Збут», яка стягнута у межах строку позовної давності, про застосування якої заявляла відповідачка.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати, а тому висновки суду в цій частині також обґрунтовані.

Доводи ОСОБА_1 про те, що належним споживачем послуг має бути харківська рада є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Правил споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

За статтею 47 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

ОСОБА_1 не спростовано отримання послуг позивача, які використовуються нею для власних потреб, а тому відповідно до вимог чинного законодавства саме на неї покладено обов`язок з їх сплати.

Щодо долучених до апеляційної скарги документів, то суд виходить з такого.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 не наведено об`єктивних причин неможливості подання вказаних доказів. Технічний паспорт складено станом на 22 квітня 2003 року на імя ОСОБА_1 , вона значний час проживала у вказаній квартири, що нею не заперечується, а тому могла бути обізнаною про наведені нею обставини.

За таких обставин та відповідно до норми ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не приймає надані позивачем невчасно з власної вини вищевказані докази.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 липня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В.Бурлака

В.Б. Яцина