Справа № 456/670/23
Провадження № 2/456/484/2023
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2023 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

сторони та інші учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області;

зміст позовних вимог про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення фактів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 89, за правилами загального позовного провадження, за участю позивачки ОСОБА_1 та її представниці адвокатки Маципури Г.І., -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 06.02.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 1785, в якій просить ухвалити рішення про: - встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, була матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, а та була матір`ю позивачки ОСОБА_1 ; - встановлення факту постійного проживання матері позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 разом із своєю матір`ю спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття після неї спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 ; - встановлення факту постійного проживання позивачки ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття після неї спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 ; - визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на домоволодіння у складі житлового будинку (позначений у технічній документації літерою «А») загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 11,1 кв. м., допоміжною площею 23,5 кв. м., з верандою «а1», сходами «а2», та приналежних до нього господарських будівель вбиральні (позначена у технічній документації літерою «Ж») й навісу (позначений у технічній документації літерою «М»), а також господарської споруди огорожі АДРЕСА_1 , котре входив до складу колишнього колгоспного двору, головою якого була бабця позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області; - визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГ ТзОВ «Нива», розміром 1,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та на даний час розташована на території Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області (сертифікат ЛВ № 0183120 від 11.04.2006 року), у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне домоволодіння належало колгоспному двору, головою котрого була бабця сторін у справі ОСОБА_3 , та з котрою на день смерті проживала без реєстрації її дочка, а матір сторін у справі, - ОСОБА_4 .. Бабця сторін у справі ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а матір сторін у справі ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідних розпоряджень щодо належного їм майна вищевказаного колгоспного двору на випадок своєї смерті за життя не зробили, у зв`язку з чим спадкування повинно здійснюватися за законом після смерті матері сторін у справі ОСОБА_4 , яка за життя успадкувала майно вищевказаного колгоспного двору після смерті бабці сторін у справі ОСОБА_3 , як і успадкувала інші належні їй майнові права. Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом прав та обов`язків після смерті своєї матері ОСОБА_4 щодо належного їй майна вищевказаного колгоспного двору та інших прав, оскільки лише вона із зазначеної черги спадкоємців прийняла спадщину в силу того, що на час її відкриття фактично проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_4 в одному житловому будинку, до дня смерті останньої здійснювала за нею догляд, після чого займалася її похованням. У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 , який також відносяться до спадкоємців першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , відповідної спадщини не прийняв, оскільки на день відкриття спадщини не проживав з нею у одному житловому будинку та у визначений законом піврічний термін не подав заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору. Позивачка ОСОБА_1 має намір оформити спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , для чого із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зверталася у Стрийську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), проте 15.12.2022 року отримала відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в силу пропуску встановленого законом піврічного терміну на прийняття спадщини, так як державним нотаріусом не було взято до уваги її фактичне проживання із спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після її смерті. До того ж, оскільки відсутні відомості про її проживання на день смерті із спадкодавицею ОСОБА_4 в одному житловому будинку, а також в силу наявних розбіжностей у правовстановлюючих документах, тому є необхідність у встановленні фактів її постійного проживання із матір`ю ОСОБА_4 на день смерті останньої, так як саме позивачка ОСОБА_1 здійснювала за нею догляд, а після смерті матері займалася організацією здійснення її поховання, а також є необхідність у встановленні фактів родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 , її матір`ю ОСОБА_4 та бабцею ОСОБА_3 .. Крім того, бабці сторін у справі ОСОБА_3 на підставі сертифікату ЛВ № 0183120 від 11.04.2006 року, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГ ТзОВ «Нива», розміром 1,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та на даний час розташована на території Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області. З огляду на вказане, позивачка ОСОБА_1 була змушена звертатися за захистом своїх невизнаних прав до суду із даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цього відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення фактів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом, не подав, проте, будучи присутнім у підготовчому засіданні, висловив позицію, згідно з котрою проти задоволення позовних вимог не заперечує, а викладених позивачкою ОСОБА_1 обставин у вищевказаній позовній заяві не оспорює.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області у запропоновані судом строк та порядку подала письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з її участю як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цього відповідача, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення фактів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом, що надійшли та були зареєстровані в діловодстві Стрийського міськрайонного суду Львівської області 23.05.2023 року за вх. № 8320, в котрих висловила позицію про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, а викладених позивачкою ОСОБА_1 обставин у вищевказаній позовній заяві не оспорює.

Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи.

Відповідач ОСОБА_2 , скориставшись канцелярією, 30.05.2023 року подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8856, у котрій просив проводити розгляд цієї справи за його відсутності. Одночасно у такій заяві відповідачем ОСОБА_2 висловлено позицію про те, що він проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 07.02.2023 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача ОСОБА_2 ..

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 14.03.2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 27.04.2023 року, 10:00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.04.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час наступного підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 30.05.2023 року, 09:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 30.05.2023 року підготовче провадження у цій справі закрито та призначено її судовий розгляд по суті у судовому засіданні на 11.07.2023 року, 10:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область. За ініціативою суду витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, а також належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області.

Витребувані судом від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) докази у вигляді належно засвідченої копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, та повідомлення про відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, надійшли на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 13.06.2023 року засобами поштового зв`язку із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 9549.

Сторони та інші часники цієї справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по щодо її розгляду по суті.

Судом також було задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи по суті за його відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, беручи до уваги також неявку уповноваженого представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності зазначених відповідача та інших учасників цієї справи, за участі позивачки ОСОБА_1 та її представниці адвокатки Маципури Г.І..

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких її прав відповідача ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторонами та іншими учасниками цієї справи у позовній заяві та у наданих ними на адресу суду письмових заявах процесуального характеру та письмових поясненнях визнаються, а, отже, в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, згідно з котрими позивачка ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, та дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, а також рідною сестрою відповідача ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 задовго до смерті матері ОСОБА_4 , й на день її смерті, фактично проживала разом з нею в силу здійснення догляду, й суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання сторонами та іншими учасникам справи.

Як вбачається з Витягу з погосподарської книги с. Колодниця Стрийського району Львівської області, сформованого Грабовецьким старостинським округом виконавчого комітету Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області 15.11.2022 року за вих. № 572 (міститься у справі, а. с. 29), домоволодіння по АДРЕСА_1 з відповідним особовим рахунком відносилося до господарства із суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене господарство збереглося станом на 15.04.1991 року. У названому домоволодінні проживала та була зареєстрованою голова зазначеного колгоспного двору ОСОБА_3 , аж до її смерті, а також з нею без реєстрації проживала її дочка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у названому домоволодінні.

Судом становлено, шо голова зазначеного колгоспного двору ОСОБА_3 , зареєструвала (оформила) відповідне право власності на спірне домоволодіння за цим колгоспним двором у визначеному діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством порядку, що ствердужється свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області 27.11.1987 року, та зареєстрованим Стрийським місжміським бюро технічної інвентаризації 02.12.1987 року за номером 59 (копія міститься у справі, а. с. 21).

З долученого до матеріалів позовної заяви технічного паспорта на будинок садибного типу АДРЕСА_1 , виготовленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 03.01.2023 року (копія міститься у справі, а. с. 22-26), вбачається, що спірне домоволодіння складається з житлового будинку (позначений у технічній документації літерою «А») загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 11,1 кв. м., допоміжною площею 23,5 кв. м., з верандою «а1», сходами «а2», та приналежних до нього господарських будівель вбиральні (позначена у технічній документації літерою «Ж») й навісу (позначений у технічній документації літерою «М»), а також господарської споруди огорожі № 1. Будинок садибного типу побудований в 1954 році, а господарські будівлі та споруди у 1954 році, у 1956 році та 2020 році відповідно, спірне домоволодіння в цілому не являється об`єктом самочинного будівництва.

Крім того, ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГ ТзОВ «Нива», розміром 1,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та на даний час розташована на території Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, що стверджується сертифікатом ЛВ № 0183120 від 11.04.2006 року (копія міститься у справі, а. с. 28).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області 11.04.2005 року (копія міститься у справі, а. с. 20), голова колгоспного двору, до котрого входило спірне домоволодіння, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області.

Згідно повідомлення Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що надійшло на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 13.06.2023 року, та було зареєстроване в діловодстві за вх. № 9549 (міститься у справі, а. с. 69), спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, не заводилася.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області 11.02.2019 року (копія міститься у справі, а. с. 17), дочка ОСОБА_3 як голови колгоспного двору, до котрого входило спірне домоволодіння, ОСОБА_6 , яка там-же проживала без реєстрації, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області.

Спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася у день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена спадкодавиця заповіту щодо розпорядження своїми правами та обов`язками, у тому числі й майном вказаного колгоспного двору та правом на земельну частку (пай) на випадок своєї смерті не складала. Відповідно, спадкування після її смерті повинно відбуватися за законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , так як на момент її смерті фактично проживала в одному з нею житловому будинку, зокрема у спірному домоволодінні, так як здійснювала за нею догляд. Наведена обставина визнається сторонами та іншими учасниками цієї справи.

У свою чергу, з витребуваної судом від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) засвідченої копії спадкової справи № 658/2022, заведеної після смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею усіх прав ат обов`язків, котрі залишилися після смерті зазначеної спадкодавиці.

Як вбачається з відповіді завідувача Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костур У.Т. від 15.12.2022 року за № 843/02-14 (копія міститься у справі, а. с. 30), позивачці ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуску встановленого законом піврічного терміну на прийняття спадщини, так як державним нотаріусом не було взято до уваги фактичне проживання позивачки ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після її смерті, а також в силу наявних розбіжностей у правовстановлюючих документах, та рекомендовано за захистом своїх порушених прав звертатися до суду.

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана, котре входило до колгоспного двору, у тому числі й внаслідок спадкування таких прав, в залежності від часу виникнення та існування відповідних правовідносин, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року (надалі ЦК Української РСР 1963 року), Цивільним кодексом України (надалі СК України), Законом Української СРСР «Про власність в СРСР», Постановою Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»», Вказівками по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та іншими нормативно-правовими актами.

Так, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки згадані вище правовідносини у частині майна колгоспного двору виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. В іншій частині, зокрема щодо спадкування, суд при розгляді даного спору керується положеннями чинного ЦК України.

Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Згідно з вимогами ст. 4 згаданої Постанови, у разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів.

Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року).

Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так, відповідно до статей 120, 121 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою усіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до статей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст. 126 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до пункту 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства.

Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів.

За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ст. 1259 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України.

Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Чинним ЦПК України (ст. 315 ЦПК України) передбачено можливість захисту цивільного права чи інтересу шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Такий перелік не є вичерпним, оскільки за змістом ч. 2 згаданої норми у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснюється у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

В силу ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення у натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи.

Незважаючи на те, що вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження, суд вважав за доцільне розглядати вказані вище вимоги про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини у порядку позовного провадження, так як вони нерозривно пов`язані із вирішенням спору про право, зокрема реалізації позивачкою ОСОБА_1 права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 ..

За встановлених у судовому засіданні обставин справи та перевірки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, а також беручи до уваги те, що факти родинних відносин між фізичними особами та постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, виходячи із наявності спору з цього приводу, можуть бути встановленими у порядку позовного провадження, виходячи також з інтересів позивачки ОСОБА_1 щодо захисту її права на спадкування, суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлені у цій частині позовні вимоги, зокрема встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, була матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, а та була матір`ю позивачки ОСОБА_1 ; встановити факт постійного проживання спадкодавиці ОСОБА_4 разом із своєю матір`ю спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття після неї спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 ; встановити факт постійного проживання позивачки ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття після неї спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . Ухвалене рішення суду про встановлення зазначених фактів має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків позивачки ОСОБА_1 , пов`язаних з реалізацією нею свого права на спадкування за законом.

Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів сторін та інших учасників цієї справи, варто підкреслити, що спірне домоволодіння входило до майна колишнього колгоспного двору, а право на таке майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, у цілому мала спадкодавця ОСОБА_3 як та єдиний член двору, яка не втратила це майно, а у подальшому померла, то у суду немає перешкод для можливості захисту порушеного права позивачки ОСОБА_1 як єдиної спадкоємиці за законом першої черги у спосіб визнання за нею відповідного права власності у цілому на майно колишнього колгоспного двору, зокрема на спірне домоволодіння, що входило до його складу, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка свого часу успадкувала таке право після смерті своєї матері ОСОБА_3 як останнього члена вказаного колгоспного двору, проте не встигла його оформити, а у подальшому померла.

Отож, позовні вимоги у цій частині також підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на домоволодіння у складі будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою «А») загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 11,1 кв. м., допоміжною площею 23,5 кв. м., з верандою «а1», сходами «а2», та приналежних до нього господарських будівель вбиральні (позначена у технічній документації літерою «Ж») й навісу (позначений у технічній документації літерою «М»), а також господарської споруди огорожі АДРЕСА_1 , котрий входив до складу колишнього колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області.

Окрім того, за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГ ТзОВ «Нива», розміром 1,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та на даний час розташована на території Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, а рішення суду буде документом, який посвідчуватиме право позивачки ОСОБА_1 на названу земельну частку (пай). Отож, позовні вимоги у цій частині також підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Отож, розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у загальному розмірі 2 147 грн. 20 коп. і підтверджуються квитанціями ВПЗ АТ «Укрпошта» від 01.02.2023 року, з урахуванням наведених вище роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слід покласти на позивачку ОСОБА_1 як єдину спадкоємицю першої черги за законом усього спірного майна.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення фактів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, була матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області, а та була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із своєю матір`ю спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття після неї спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття після неї спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння у складі будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою «А») загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 11,1 кв. м., допоміжною площею 23,5 кв. м., з верандою «а1», сходами «а2», та приналежних до нього господарських будівель вбиральні (позначена у технічній документації літерою «Ж») й навісу (позначений у технічній документації літерою «М»), а також господарської споруди огорожі АДРЕСА_1 , котрий входив до складу колишнього колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», розміром 1,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та на даний час розташована на території Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області (сертифікат ЛВ № 0183120 від 11.04.2006 року), у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Колодниця Стрийського району Львівської області.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків у матеріалах справи відсутній.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області; місцезнаходження юридичної особи: вул. Т. Шевченка, 170-А, с. Дуліби, Стрийський район, Львівська область, 82434; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04370998.

Дата складення повного судового рішення: 12 липня 2023 року.

Суддя Володимир МИКИТИН