Номер провадження: 22-ц/813/2217/23
Справа № 495/4835/21
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Трофименка О.О.,

переглянувши справу №495/4835/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року у складі судді Шевчук Ю.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 25 червня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 02 лютого 2021 року надав відповідачу ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 150000,00 грн. на строк до 01 червня 2021 року, що підтверджено договором позики від 02 лютого 2021 року та актом прийому-передачі готівки від 02 лютого 2021 року. Посилаючись на неповернення грошових коштів, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 150000,00 грн. та судові витрати (а.с.1-5).

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.13).

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, про що вказав в судовому засіданні 11 жовтня 2021 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.24-28).

Висновок суду мотивовано тим, що між сторонами укладено договір позики грошових коштів від 02 лютого 2021 року на суму 150000,00 грн., факт отримання ОСОБА_2 коштів підтверджено актом прийому-передачі готівки від 02 лютого 2021 року, позика підлягала поверненню до 01 червня 2021 року. В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував факт отримання ним грошових коштів в сумі 150000,00 грн. та визнавав обов`язок повернути грошові кошти. Суд дійшов висновку, що на час ухвалення рішення права та законні інтереси позивача ОСОБА_1 не є порушеними або оспорюваними, відповідач ОСОБА_2 не відмовляється від виконання своїх обов`язків за договором позики від 02 лютого 2021 року, тому заявлені вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.29-33).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Позивач надав відповідачу грошові кошти в борг під зобов`язання повернення грошових коштів (суми позики) у зазначений в договорі строк 01 червня 2021 року. Відповідач визнав укладення договору позики та отримання коштів. Висновок суду про те, що інтереси позивача не порушені, а позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як відповідач не відмовляється від виконання своїх грошових зобов`язань, безпідставний, так як відповідач порушив умови договору позики та не повернув суму позики в повному обсязі в строк до 01 червня 2021 року. За таких обставин, права та законні інтереси позивача на повернення позики є порушеними.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей (ст.1046 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст.1047 ЦК України).

При укладенні договору позики в усній формі сторони мають дотримуватися правил, передбачених статтею 206 ЦК України. В разі недодержання письмової форми договору у випадках, коли цього вимагає норма зазначеної статті, настають правові наслідки, передбачені статтею 218 ЦК України. При вирішенні судом спору сторони можуть оперувати будь-якими засобами доказування, крім показань свідків. Такими засобами доказування можуть бути листи, письмові документи тощо, що ж до розписки, то розписка є документом, що підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальникові.

За змістом позовних вимог, між ОСОБА_1 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником укладено у простій письмовій формі 02 лютого 2021 року договір позики грошових коштів в сумі 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривен) під повернення суми позики до 01 червня 2021 року.

В порядку доведення обставин, на які ОСОБА_1 посилався як на підставу своїх вимог, надано Договір позики від 02 лютого 2021 року та Акт приймання-передачі готівки від 02 лютого 2021 року, що містять дані про те, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 150000,00 грн. до 01 червня 2021 року (а.с.7-8, 9).

Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини позики грошових коштів.

Підписання ОСОБА_2 . Договору позики від 02 лютого 2021 року та Акту приймання-передачі готівки від 02 лютого 2021 року в сумі 150000,00 грн. не спростовано, оригінали договору та акту знаходяться у ОСОБА_1 , у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 визнав борг та підтвердив не повернення грошових коштів в обумовлений сторонами строк.

Письмових доказів повернення суми позики суду не надано.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, проте дійшов помилкового висновку про не порушення права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

ОСОБА_2 визнав, що отримав в позику грошові кошти, строк повернення суми позики сторони договору позики обумовили, позику не повернуто, отже, право ОСОБА_3 порушено та підлягає захисту стягненням з ОСОБА_2 суми позики, що не повернута.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату за подання позовної заяви та апеляційної скарги судового збору підлягають покладенню на відповідача.

Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з грудня 2021 року, призначена до розгляду на 15 червня 2023 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток/повідомлень розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 15 червня 2023 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 369, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за договором позики від 02 лютого 2021 року борг в сумі 150000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на сплату за подання позовної заяви судового збору в сумі 1500 грн. 00 коп., витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 2250 грн. 00 коп., а всього витрати на сплату судового збору в загальній сумі 3750 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра