Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2023 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2023 року адвокат Руденко К.В. звернувся до суду в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто») з позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 02 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація») та відповідачем було укладено договір № 6-1, за умовами якого останній надано кредит в розмірі 4000,00 грн строком на 30 днів шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишки суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує, а також на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» набуло право вимоги за вказаним договором, представник позивача просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість, яка утворилась станом на 21 лютого 2023 року, в сумі 23188,00 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 4000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 02 березня 2021 року по 01 квітня 2021 року (включно) - 2388,00 грн та 16800,00 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до пункту 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 02 квітня 2021 року по 30 липня 2021 року (включно) відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подати відзив не скористався.

Судом встановлено, що 02 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 було укладено договір № 6-1, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 4000,00 грн строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно із витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua, встановлено, що анкета-заява на кредит № 772382 від 02 березня 2021 року ОСОБА_1 одобрена 02 березня 2021 року, погоджені умови кредитування: кредит на суму 4000,00 грн, на строк 30 днів, ставка процентів: 1,99 за кожен день користування, річна ставка 726,35 %, платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту: НОМЕР_1, банк, що випустив картку: АТ КБ «ПриватБанк».

Квитанцією № 381233111 від 02 березня 2021 року підтверджується, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» перерахувало на картковий рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. У графі «призначення» вказано: перерахування коштів за договором 6-1 від 02 березня 2021 року на умовах фінансового кредиту.

Відповідно до витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua, хронології дій щодо укладання кредитного договору № 6-1 від 02 березня 2021 року встановлено, що 02 березня 2021 року сторони вчинили дії для укладення електронного кредитного договору та 02 березня 2021 року позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт) та кредитні кошти перераховано на картку позичальника.

З довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Інновейшинс» від 15 лютого 2023 року вих. № 67544 встановлено, що смс-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите 217633» було доставлено на номер НОМЕР_3 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 02 березня 2021 року о 13:48:25 год.

В подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» згідно договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року.

Відповідно до витягу з Акту приймання-передачі прав № 1 до договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6-1 від 02 березня 2021 року.

Станом на 21 лютого 2023 року утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 23188,00 грн, яка складається з 4000,00 грн заборгованості за кредитом, 2388,00 грн простроченої заборгованості по несплаченим процентам та 16800,00 грн заборгованості по несплаченим процентами за неправомірне користування грошовими коштами згідно пункту 3.3 кредитного договору.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Встановивши, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника за договором № 6-1 від 02 березня 2021 року, а також те, що остання не спростувала факт наявності у неї заборгованості за цим договором, що було її процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості.

За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 , акт приймання-передачі послуг № 33 від 25 січня 2023 року та платіжне доручення від 16 лютого 2023 року.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на те, що від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн обґрунтованими.

Задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 512, 514, 526, 1054 ЦК України, статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (адреса місцязнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 4 м. Київ, ідентифікаційний код в ) 23188 (двадцять три тисячі сто вісімдесят вісім) грн заборгованості за кредитним договором, 2684,00 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, та 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.В. Ковальчук