РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді - Губської Я.В., при секретарі - Мордухович К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської міської ради (м.Харків, м-н Конституції 7), третя особа- ОСОБА_2 (відбуває покарання в ДУ «Холодногірська ВК №18 за адресою: м.Харків, вул. Рубанівська 4) про визнання права власності в порядку спадкування,-

Встановив:

07 вересня 2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на частини квартири, загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 41 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Вказала, що ОСОБА_3 набула право власності на частину зазначеної квартири шляхом приватизації, а на частку квартири в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 та на частку квартири після смерті матері ОСОБА_5 . Вказала, що вона є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла оскільки подала заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк. Зазначила, що син спадкодавиці - ОСОБА_2 засуджений вироком Київського районного суду м.Хароква від13.11.2017 за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі та на підставі ст. 1224 ЦК України усунений від права на спадкування. Інших спадкоємців не має. Зазначила, що 24.06.2021 вона звернулась до 5 ХДНК з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 24.06.2021 нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин неможливості з безспірністю встановити частку спадкового майна, яке належало спадкодавиці. Враховуючи викладене, вона звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.09.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.10.2021 продовжено позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.11.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 закрито підготовче провадження.

08.02.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що неможливо визначити право власності на квартиру в порядку спадкування за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 за позивачем через те, що не було підтверджено, що майно спадкодавця належало йому на праві приватної власності. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у спадкодавця- ОСОБА_3 права власності на спадкове майно на момент її смерті, зокрема не було надано доказів, що спірне спадкове майно належало спадкодавцеві та було зареєстровано у встановленому законом порядку, не було надано актуального витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на теперішній час, не було надано свідоцтва про право власності на житло. А тільки копія звіту про оцінку майна не підтверджує права власності на майно у спадкодавця. Вказав, що так як у позивача відсутні усі докази на підтвердження права власності на нерухоме майно у спадкодавця, то зазначена обставина не дає можливості стверджувати, що на теперішній час існує в наявності об`єкт спадкування, що має увійти до спадкової маси. Крім того, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на частки спірної квартири є безпідставною, оскільки позивач у позовній заяві жодним чином не обґрунтовує з яких підстав вона просить визнати за нею право власності саме на вказаний розмір частки. Оскільки наданими доказами не було доведено, що спадкодавець мала на праві власності частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки в матеріалах справи міститься інформація про визнання за спадкодавцем частини квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . На підтвердження належності іншої частки квартири позивачем жодної документальної інформації надано не було. Лише зазначено в постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2021, що на підставі свідоцтва про право на житло від 17.02.2003, частка належала ОСОБА_3 та частка ОСОБА_2 ще частка належала спадкодавцю на підставі рішення суду. Тобто, безспірності належності ОСОБА_3 частини спірної квартири позивачем надано не було. Також, з додатків з позовної заяви вбачається, що на квартиру за адресою АДРЕСА_2 накладено арешт. Позивачем не надано доказів на підтвердження зняття арешту з спірної квартири, в тому числі і на частки, на які вона просить визнати право власності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа- ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи передбачені чинним ЦПК України та Конституцією України гарантії, що забезпечують постійність і дієвість верховенства права навіть за умов запровадження воєнного стану в Україні, особливість предмета спору, складність справи, значення розгляду справи для сторін по справі, дотримуючись принципу пропорційності та балансу, враховуючи розумні строки розгляду, суд вважає, що в умовах воєнного стану конституційне право позивача ОСОБА_1 на судовий захист не може бути обмеженим, а тому необхідно вирішити спір по суті з ухваленням судового рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 13.09.1980, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб 13.09.1980 року, про що зроблено актовий запис №2181. Після укладення шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Відповідно до змісту рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 по справі №2-3776/08/13 вбачається, що згідно даних КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» право власності на кв. АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 17.02.2003 року, р.№ НОМЕР_4 .

Мати позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріалами справи підтверджено та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_3 є сестрою позивача ОСОБА_1 , що підтверджено також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України №0 від 16.07.2021 року, де зазначено, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 02.12.2016, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки ДУ «Холодногірська виправна колонія «№18», ОСОБА_2 засуджений 13.11.2017 року вироком Київського районного суду м.Харкова за ч.1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.11.2016 до 20.06.2017 з розрахунку 1 день відповідає 2 дням позбавлення волі.Початок строку покарання -26.11.2016, кінець строку покарання 10.02.2022.

Відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 24.06.2021, виданої державним нотаріусом П`ятої ХМДНК Лола Ю.- ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кв. АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку з тим, що неможливо з безспірністю встановити частку спадкового майна, що належало спадкодавиці. Згідно відповіді зазначено, що відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.04.2021 за №1101610, вищевказана квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданого Центром (відділом) приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР від 17.02.2003, р№2А-03-219197- в частці ОСОБА_3 , в 1/2 частці ОСОБА_2 та ще в частці ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 за №2-3776/08/13.

Зі змісту вказаної постанови від 24.06.2021 вбачається також, що позивач ОСОБА_1 звернулась з заявою до нотаріальної контори в 6 місячний строк та є єдиною спадкоємицею після смерті сестри ОСОБА_3 , оскільки син спадкодавиці ОСОБА_2 згідно ст. 1224 ЦК України усунений від права на спадкування, інших спадкоємців передбачених законом немає.

Згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 по справі №2-3776/08/13 позовну заяву ОСОБА_3 до Харківської міської ради Харківської обл. про встановлення факту перебування у шлюбі, визнання права власності га спадщину задоволено. Встановлено факт перебування у шлюбі ОСОБА_5 , 1940 р.н. та ОСОБА_4 , 1937 р.н. Визнано за ОСОБА_3 право власності на частку квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на частку квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за за ОСОБА_3 право власності на рахунок № НОМЕР_6 в філії № НОМЕР_7 ВАТ «Ощадбанк» м.Харкова в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №331636516 зазначено, що частка квартири належить ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 за №2-3776/08/13. Крім того вбачається, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2016, справа №640/18578/16-к накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до Звіту про оцінку майн від 05.08.2021, виконаного ТОВ «Тоскор», загальна вартіть трикімнатної квартири, загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 41 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 становить 941 450,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та другастатті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

За змістом статті 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно вимог ст.ст.1216,1218 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1ст. 1272 ЦК Україниякщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно дост. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч. 1ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті сестри є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі наявні достатні докази, які підтверджують право позивача на частину рухомого майна в порядку спадкування за законом, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вже вище зазначалось, що перепоною у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3 / 4 частки вказаної квартири є також арешт накладений на спадкове майно. Так нотаріусом під час підготовки до видачі свідоцтва згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, було встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2016 накладено арешт в цілому на квартиру АДРЕСА_3 .

Виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті своєї сестри та є підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття.

Суд зазначає, що наявність ухвали про накладення арешту на спірну квартиру від 26.12.2016 не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно дост. 141 ЦПК України, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо розподілу судових витрат, то судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,19,141,258,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на частини квартири загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 41 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В. Губська