Провадження №6/522/227/23
УХВАЛА

11 липня 2023 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бійц Марини Едуардівни про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №522/16871/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2019 року залишено без змін.

25.05.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Бійц М.Е. звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконання рішення суду від 28.11.2019 року було видано 02.01.2020 року виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 249,86 дол.США та судового збору у розмірі 1 091,32 грн. зі строком пред`явлення до виконання до 02.01.2023 року, та приватним виконавцем Притуляк В.М. 27.01.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №61077316. 18.05.2023 року Одеським апеляційним судом по даній справі було ухвалено постанову, за якою рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2019 року набрало чинності 18.05.2023 року. Зазначила, що відповідачем було добровільно виконано частину рішення суду, а саме на користь позивача в рахунок погашення боргу за рішенням суду нею було сплачено 47 607,00 грн. Вважає, що у зв`язку з тим, що рішення суду набрало чинності 18.05.2023 року, тому по даній справі має бути видано новий виконавчий лист з урахуванням вже сплаченої суми боргу, а виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м.Одеси 02.01.2020 року, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали заяви разом зі справою суддя отримала 28.06.2023 року.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року було призначено судове засідання з приводу розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на 11.07.2023 року.

У судовому засіданні 11.07.2023 року була присутня представник ОСОБА_1 адвокат Бійц М.Е., надала суду пояснення щодо заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, просила її задовольнити та зазначила, що на підставі рішення від 28.11.2019 року судом 02.01.2020 року було видано виконавчий лист про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 4 249,86 дол.США, та судовий збір у розмірі 1 091,32 грн. 18.05.2023 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2019 року було залишено без змін. ОСОБА_1 було погашено заборгованість у розмірі 47 607,00 грн. та 41 000,00 грн. Залишок складає 50 414,72 грн., що суттєво відрізняється від суми, зазначеної у виконавчому листі. Крім того, у виконавчому листі зазначено строк до 02.01.2023 року, який вже сплив. У зв`язку з цими обставинами, просила визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

На питання представника приватного виконавця адвоката Гросу В.Е., адвокат Бійц М.Е. зазначила, що ними в апеляційному порядку було оскаржено рішення суду, коли вже було відкрито виконавче провадження. Вони повідомили про це приватного виконавця та він зупинив ВП, а після ухвалення апеляційним судом рішення, поновив його. Вони не оскаржували дії приватного виконавця. Зазначила, що змінилася дата набрання чинності рішення суду та сума боргу. На теперішній час сума боргу складає 50 414,72 грн.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Бандура Х.Ю., зазначила, що наведені доводи не ґрунтуються на Законі. Зокрема, строк до виконання 3 роки, то є строк пред`явлення до виконання виконавчого листа до виконання. Крім того, виконання по даній справі не є добровільним, оскільки було погашення в рамках виконавчого провадження, а не поза межами ВП.

Представник приватного виконавця ОСОБА_3 адвокат Гросу В.Е. у судовому засіданні вимоги заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не визнав, зазначивши, що відсутні підстави, вказані у ч.2 ст.432 ЦПК України. Пояснив, що виконавче провадження на час апеляційного оскарження було зупинено, в подальшому було відновлено. Зазначив, що повернення виконавчого листа не передбачено жодною нормою забезпечення. Крім того, заявниця також звернулася до суду з заявою про розстрочення виконання рішення, в якій остання цей борг визнає та просить розстрочку.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 4 249,86 дол.США, яка складається з:

-заборгованості за договором позики 4000,00 доларів США:

-3% річних у розмірі 249,86 доларів США;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 1 091,32 грн. .

В задоволені іншої частини позовної заяви відмовлено.

Представник Комарова 26.12.2019 року на електронну адресу суду надав заяву, в якій просив видати копію рішення суду та виконавчий лист по даній справі. 02.01.2020 року Приморським районним судом м,Одеси було видано виконавчий лист, який в подальшому було передано на примусове виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 27.01.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №61077316 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 4 249,86 дол.США.

17.02.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Бійц М.Е. надала апеляційну скаргу на рішення суду від 28.11.2019 року.

Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження, на час розгляду справи в апеляційній інстанції виконавче провадження №61077316 було зупинено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2019 року залишено без змін.

В подальшому виконавче провадження було відновлено.

З відповіді на заяву №9234 від 26.05.2023 року, яка була надана боржнику та долучена до матеріалів заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця ВО Одеської області Притуляка В.М. перебуває виконавче провадження ВП №61077316 з примусового виконання виконавчого листа №522/16871/17, виданого 02.01.2020 року Приморським районним судом м.Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 4 249,86 дол.США. В рамках ВП №61077316 приватним виконавцем було стягнуто 84 607,00 грн. Сума боргу, яка залишилася до сплати за ВП №61077316, становить 91 414,72 грн.

За положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень; судові накази; ухвали, постанови; виконавчі написи нотаріусів.

Згідно ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Даний перелік підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є вичерпний та розширенню не підлягає.

До того ж, як роз`яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, судом встановлено, що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №522/16871/17, боржником за яким є ОСОБА_1 , борг за виконавчим листом боржник сплачує в рамках ВП №61077316, на час звернення до суду з даною заявою, борг в повному обсязі непогашений.

Посилання заявника, та той факт, що вийшов строк, оскільки виконавчий лист було видано 02.01.2020 року на три роки, та на час набрання законної сили рішення суду сума заборгованості суттєво відрізняється від суми, зазначеної в самому рішенні, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, з матеріалів справи та наданих сторонами пояснень вбачається, що борг за виконавчим листом сплачений не в повному обсязі.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Таким чином, заявником не надано суду доказів щодо відсутності у нього обов`язків щодо виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Бійц М.Е. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявність обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в розумінні положень ст.432 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3-13, 18, 19, 23, 43, 49, 89, 95, 247, 258-259, 260,261, 263, 268, 353-354, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бійц Марини Едуардівни про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №522/16871/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 12.07.2023 року.

Суддя Л.В. Домусчі