Дата документу 10.07.2023
Справа № 501/1808/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 липня 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіній О.В.,

Справа № 501/1808/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в місті Чорноморську цивільну справу:

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308

до

відповідача: ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції заявника та представника позивача.

09.05.2023 року ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС»звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами. В обґрунтування позову зазначив, що 15.11.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , було укладено договір «Автопакет» № 146-МКЦ/2007-840, банком надано позичальнику грошові кошти в розмірі 29 250,00 доларів США, та ОСОБА_2 став поручителем. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.04.2013 року по справі №1511/3615/2012 позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, стягнено заборгованість в розмірі 362 971,11 грн. та судові витрати в розмірі 3 219,00 грн..26.02.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» укладено договір про відступлення права вимоги № GL2N79746. 14.12.2020 року ухвалоюІллічівського міського суду Одеської області заяву ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Оскільки рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30.04.2013 року по справі №1511/3615/2012 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не виконувалось, ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області з заявою про примусове виконання рішення суду, та просило прийняти до виконання виконавчий лист №1511/3615/12, виданий 14.06.2021 року в розмірі 362 971,11 грн. 14.09.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66818991. Приватним виконавцем станом на 02.05.2023 року надано відомості, що за зазначеним кредитним договором загальна сума, яку було стягнено 116 452,24 грн., з яких 105 121,13 грн. стягнено на користь стягувача, таким чином залишок заборгованості становить 257 849,98 грн., В силу наведеного, у ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» як у правонаступника ПАТ «КБ «Надра» виникло право вимагати відповідачів сплати інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами.

Тому позивач звернувся до суду, та просить суд:

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року заборгованість в розмірі 79 610,31 грн. (сімдесят дев`ять тисяч шістсот десять гривень 31 копійку).

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідачі відзив не надали.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Відповідачі відзив не надали, сповіщались належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не сповістили (а.с. 37, 39-40).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суд Одеської області від 30.05.2023 року відкрито провадження по справі (а.с. 36).

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 ЦПК України), в судове засідання не з`явився без поважних причин, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.

Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.

Відповідно договору «Автопакет» № 146- МКЦ/2007-840 від 15.11.2007 року ВАТ «КБ «Надра» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 29 250,00 доларів США (а.с. 9-12).

Згідно договору про відступлення права вимоги № GL2N79746 від 26.02.2020 року ПАТ «КБ «Надра» відступив права вимоги за договором № 146- МКЦ/2007-840 від 15.11.2007 року (а.с. 13-16).

Відповідно ухвали Іллічівського міського суду Одеської області заяву ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, та замінено ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 20).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66818991 від 14.09.2021 року, за виконавчим листом №1511/3615/2012 на користь ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 362 971,11 грн. (а.с. 21).

Відповідно запиту позивача ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», від 14.04.2023 року зверталося до приватного виконавця щодо надання інформації про погашення заборгованості боржником ОСОБА_2 (а.с. 22).

Згідно листа № 1728 від 02.05.2023 року Приватний виконавець надав відомості на запит ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» щодо погашення заборгованості боржником ОСОБА_2 (а.с. 23).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так,у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення.

За змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 703/2718/16-ц від 19 червня 2019 року.

Разом з вищезазначеною судовою практикою, 11 квітня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду винесена постанова по справі № 758/1303/15-ц.

В даному рішенні суду зазначається, що позивач в цій справі звернулась до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду.

Так, в цьому рішенні Верховний Суд дійшов таких висновків щодо правильного застосування норм права: (пункт 16. рішення ВС) «Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.»

Так, як вже зазначалось у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 30.04.2013 року у справі № 1511/3615/2012 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариств «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 362 971,11 грн. (залишок заборгованості - 257 849,98 грн.).

Тобто, Відповідачі за цим рішенням зобов`язані вчинити на користь Позивача певну дію (сплатити грошові кошти), а тому ці правовідносини є зобов`язанням.

(пункт 17. рішення ВС) «Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила, відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.»

Так, в правовідносинах, що склались між Позивачем та Відповідачами зобов`язання виникнуло з кредитного договору та підтвердилось саме на підставі рішення суду - з рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30.04.2013 року у справі № 1511/3615/2012.

(пункт 18. рішення ВС) «За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржник сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.»

Отже, зобов`язання Відповідачів перед Позивачем є грошовим зобов`язанням.

(пункт 43. рішення ВС) «Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.»

Як помітно з матеріалів справи, саме з такими позовними вимогами Позивач звертається д суду, керуючись саме ст. 625 ЦК України.

(пункт 45. рішення ВС) «З огляду на це справа про застосування відповідно до ст. 625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу у порядку цивільного ч: господарського судочинства.»

Окрім того, вірність такого підходу підтверджується і іншою судовою практикою.

Так, наприклад, за аналогічних обставин у постанові КГС ВС від 07.02.2018 №910/11249/1 предметом розгляду також виступало нарахування 3% річних та інфляційні втрати на рішення суду, за яким було стягнуто заборгованість у гривні за зобов`язанням у іноземній валюті. І суд прийшов до наступних висновків.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, то висновки господарських судів про відсутність підстав для стягнення з відповідача-2 на користь позивача інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за період з 04.02.2016 по 15.02.2017, висновки господарських судів є помилковими, з огляду на таке.

Господарські суди при вирішенні спору правильно зазначили про те, що офіційний індекс інфляції, який розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти, а тому індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає, а норма частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. А у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Але при цьому суди помилково не врахували, що такі обставини існували до постановлення рішення суду від 16.05.2016 у справі №910/2114/16 і саме у зв`язку з цим вказане рішення було скасовано в частині стягнення з відповідача -2 інфляційних втрат.

Вартість поставленої позивачем продукції була визначена в еквіваленті іноземної валюти станом на 03.02.2016 (а.с.22,т.1). В подальшому (прим, після постановлення рішення про стягнення, яке є базою нарахування 3% та інфляційних) ця сума внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем-2 рішення суду від 16.05.2016 знецінювалася внаслідок інфляційних процесів з моменту визначення суми основного боргу у гривнях до моменту його погашення відповідачем-2. А тому рішення господарських судів в частині відмови у стягненні інфляційних втрат не відповідають вказаним вище нормам закону, що регулюють спірні правовідносини.

Цей правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, постанові ВС України від 01.10.2014 року по справі № 6-113цс14, постанові ВС України від 06.07.2016 року по справі № 6-194цс15.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.04.2013 року стягнено розмір боргу 362 971,11 грн. і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, тому між сторонами наявне грошове зобов`язання, яке Відповідачі належним чином не виконують, що дає підстави для стягнення на користь позивача. інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Розрахунок здійснюється за формулою:

ІІС = (III : 100 ) х (112 : 100 ) х (ІІЗ : 100 ) х ... (IIZ : 100 ) III - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

IIZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

ІІс (100,90 : 100) х (101,00 : 100) х (100,70 : 100) х (99,50 : 100) х (99,40 : 100) х (99,70 :100) х (100,70 :100) х(100,70 :100) х (100,10 :100) х(99,80 :100) х (100,20 : 100) х (99,70 :100) х (100,80 :100) х(100,80 :100) х (100,30 :100) х(100,20:100) х (99,40 : 100) х (99,80 :100) х (100,50 :100) х (101,00 :100) х (101,30 :100) х(100,90:100) х (101,30 :100) х (101,00 :100) х(101,70:100) х (100,70 :100) х(101,30:100) х (100,20 :100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (100,80 : 100) х (100,60 : 100) х (101,30 : 100) х (101,60 : 100) = 1.21866444

Інфляційне збільшення:

257 849,98 х 1.21866444 - 257 849,98 = 56 382,62 грн.

Розрахунок 3% річних

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з23/02/2019 до 31/12/2019 257 849,98 х 3 % х 312 : 365 : 1003126 612,26 грн.
з01/01/2020 до 31/12/2020 257 849,98 х 3 % х 366 : 366 : 1003667 735,50 грн.
3 01/01/2021 до 23/02/2022 257 849,98 х 3 % х 419 : 365 : 1004198 879,93 грн.

Всього штрафних санкцій: 23 227,69 грн.

Загальна заборгованість:

56 382,62 (інфляційне збільшення) + 23 227,69 (штрафні санкції) = 79 610,31 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно платіжної інструкції № 293 від 03.05.2023 року (а.с. 7) позивачем було сплачено 2 684 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року заборгованість в розмірі 79 610,31 грн. (сімдесят дев`ять тисяч шістсот десять гривень 31 копійку) яка складається з:

-3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 23 227,69 гривень;

- інфляційний втрат відносно несвоєчасного виконання зобов`язання - 56 382,62 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

В іншій частині вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.