Справа № 461/5826/21
УХВАЛА

іменем України

"12" липня 2023 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю: секретаря судового засідання Пахолок Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Меркулової Т.П. про перегляд заочного рішення винесеного 01 вересня 2021 року у цивільній справі №461/5826/21 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Меркулова Т.П. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення винесеного 01 вересня 2021 року у цивільній справі №461/5826/21 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором. Мотивуючи тим, що відповідач не погоджується із заочним рішенням суду, зазначає, що він не був належним чином повідомлений про дату та місце проведення судового засідання. Відтак, відповідачка була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву, заперечує існування боргу в розмірі, який зазначено позивачем. Просить заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

12 липня 2023 року від представника заявника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Заяву про перегляд заочного рішення підтримує та просить суд таку задоволити.

Представник позивача Гук М. у судове засідання не з`явилася, оскільки відповідно до відзиву, який надійшов на адресу суду 07 червня 2023 року просить суд проводити розгляд заяви у її відсутності. Крім цього, зазначила, що відповідачем не доведено, що вона не з`явилася в судове засідання та (або) не повідомила про причини неявки з поважних причин і не надала жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення даної справи, тому просить суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд встановив, що заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2021 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором, задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова,1 1, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 43332,69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) судовий збір у розмірі 2270 грн.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи Іншим учасником справи.

Як вбачається з позовної заяви, АТ «Ідея Банк» при подачі позовної заяви у цій справі зазначило адресу відповідача: АДРЕСА_1 .

Відтак, АТ «Ідея Банк» у позовній заяві у цій справі вказало правильну адресу місця проживання/реєстрації відповідача, а тому копія позовної заяви з додатками до неї, та повістки про судові засідання по справі № 461/5826/21 надсилались за актуальною адресою відповідача.

Також у заочному рішенні від 23.09.2021 по справі № 461/5826/21 зазначено, що «Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи.

Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова). Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву».

Відтак, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи № 461/5826/21, однак в засідання він не з`явився, про поважність причин власної неявки суду не повідомив, що було достатньою підставою для проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, і від нього не надходило заяв про розгляд справи у його відсутності чи причини неявки у засідання, а також ним не було подано відзиву на позовну заяву АТ «Ідея Банк», і представник позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення проводити розгляд справи в заочному порядку.

Що ж стосується доводів представника заявника ОСОБА_2 що докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд звертає увагу на наступне.

Згідно із п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч. 7 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Відповідно до ч. 8 9 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Всупереч вище наведеним нормам закону, представник заявника до заяви про перегляд заочного рішення не надав жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення цієї справи.

Окрім того, у заяві про перегляд заочного рішення представник заявника зазначає, що встановлена умовами Кредитного договору плата за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) є нікчемною.

Такі твердження представника заявника є помилковими та такими, які мають на меті здійснити переоцінку встановлених судом обставин справи та спростовуються наступним.

Кредитний договір, стягнення за яким є предметом позову у цій справі, укладено 15.07.2019, тобто вже під час дії Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, що набрав чинності 10.06.2017.

Вище вказаний Закон України «Про споживче кредитування» був прийнятий на зміну раніше чинній ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка до прийняття вище вказаного Закону регулювала правовідносини у сфері споживчого кредитування.

Іншими словами, абзац 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого кредитодавцю заборонялося встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону - втратив чинність ще до укладення Кредитного договору, а саме 10.06.2017, з огляду на що такий не може бути застосований до спірних у цій справі правовідносин, як і судова практика з приводу застосування вище вказаної норми, адже така вже не актуальна.

На зміну вище вказаному положенню, п. 4 ч. 1 ст. 1 чинного на даний час Закону України «Про споживче кредитування» містить визначення загальних витрат за споживчим кредитом, якими є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Аналогічно до описаного вище, 10.06.2017 втратили чинність також Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2007 №168, пункт 3.6. котрих передбачав, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

На зміну вище вказаним Правилам було прийнято Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженні Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 (надалі по тексту Правила), що набрали чинності 10.06.2017, а отже були чинні на момент укладення Кредитного договору, та залишаються чинними по сьогодні.

Згідно Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до вище вказаних Правил (чинних як на момент укладення Кредитного договору, так і по сьогоднішній час), банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК, де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 2 до Правил (чинних як на момент укладення Кредитного договору, так і по сьогоднішній час), до платежів за додаткові та супутні послуги банку відносяться платежі за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги банку.

Отже, описані зміни у законодавстві знайшли своє відображення лише у кредитних договорах, укладених після 10.06.2017.

Відтак, чинне на момент укладення Кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування (до котрих відноситься Кредитний договір, і стягнення заборгованості за яким є предметом позову у даній справі), умов, що передбачають сплату споживачами (у даному випадку відповідачем за первісним позовом) плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості (що є синонімічними поняттями).

Поряд з вище описаними нормами законодавства законність умови Кредитного договору, що передбачає нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, підтверджується також пунктом 9.8.2. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО), до якого відповідно до п. 1.5. Кредитного договору приєднався ОСОБА_1 , яким визначено, за що саме справляється така плата, зокрема: інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; послуг з розрахунку суми чергового платежу за Договором та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за Договором, що надаються: на відділенні, з використанням телефонного зв`язку, в Контакт центрі Банку; послуг з уточнення, повернення, анулювання, змін умов переказів на погашення кредитної заборгованості згідно з запитом Позичальника, тощо.

Тобто, передбачена пунктом 9.8.2. ДКБОФО плата за обслуговування кредитної заборгованості встановлена за вище перелічені послуги Банку (перелік котрих вичерпний та розгорнутий), котрі надаються Позичальнику протягом всього строку дії Кредитного договору, а також без будь-яких обмежень щодо обсягу вище вказаних послуг. Іншими словами, плата за обслуговування кредитної заборгованості, передбачена пунктом 9.8.2. ДКБОФО, встановлення за вище вказані послуги, котрі надаються Позичальнику більше, ніж один раз на місяць.

В свою чергу, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що інформація про поточний розмір заборгованості, виписка по рахунку та інша інформація надаються споживачу безоплатно лише за умови, що вказані послуги надаються не частіше одного разу на місяць; в той час, коли пунктом 9.8.2. ДКБОФО передбачено надання інформації по рахункам Позичальника за допомогою телефонних каналів зв`язку Позичальника та із використанням засобів електронного зв`язку, як і опрацювання запитів Позичальника, і необмежену кількість разів протягом дії Кредитного договору.

Отже, безперечним є той факт, що законом не заборонено встановлювати плату за послуги, перелічені у пункті 9.8.2. ДКБОФО, адже вимоги щодо безоплатності вказаних послуг законом не передбачено, з огляду на що вказана вище умова Кредитного договору відповідає вимогам закону, тим паче, що у Кредитному договорі чітко зазначено, що вказана плата встановлена за послуги, котрі Банк здійснює на користь позичальника, а не на власну користь.

Відтак, з врахуванням наведеного, суд враховує те, що для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Однак, представник заявника у заяві про перегляд заочного рішення не вказав та не надав суду жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а тому заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Меркулової Т.П. про перегляд заочного рішення винесеного 01 вересня 2021 року у цивільній справі №461/5826/21 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12 липня 2023 року.

Головуючий суддя Романюк В.Ф.