УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Муратової С.О.,

за участю секретаря - Юхно Є.С.,

представника заявника - адвоката Тітова І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), зацікавлена особа Харківська міська рада (адреса: 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7) про встановлення факту, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить: роз`яснити, чи було рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022 в справі № 953/23091/21 встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_2 , однією сім`єю більше п`яти років на час відкриття спадщини, а саме 29.10.2019; роз`яснити, чи встановлює рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022 в справі № 953/23091/21 факт визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , спадкоємцем за законом, який відноситься до четвертої черги спадкування спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На обґрунтування заяви зазначив, зокрема, що в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 на момент її смерті. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 було зазначено, що він є військовослужбовцем Збройних сил України та в лютому 2014 року у зв`язку зі зміною місця ведення служби, він переїхав до міста Харкова, де познайомився з ОСОБА_2 . Після знайомства з нею, через те, що вона була людиною похилого віку та потребувала постійної допомоги та догляду, заявник допомагав їй в повсякденному житті, приносив продукти, допомагав їздити до лікарні, на її прохання придбавав ліки, допомагав їй по дому та по можливості, матеріально. В травні 2014 року, у зв`язку зі складнощами з житлом, ОСОБА_2 запропонувала заявнику тимчасово пожити в неї, так як в них склалися міцні стосунки та вони регулярно спілкувалися, і в серпні 2014 року запропонувала вже жити на постійній основі, так як вона є особою похилого віку і їй потрібна допомога. З серпня 2014 року вони проживали однією сім`єю, у них був спільний бюджет, спільне харчування, спільні витрати на купівлю майна для спільного користування. У травні 2015 року ОСОБА_1 змінив адресу реєстрації свого постійного місця проживання, так як на той момент більше року проживав у Харкові, та майже рік з ОСОБА_2 однією сім`єю. Так, починаючи, з 26.05.2015 заявник зареєстрований в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстрація місця проживання відбулася з волі та за ініціативою самої ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. На той час заявник перебував у відрядженні, через що не мав змоги особисто організувати похорони. Після відрядження він звернувся до нотаріуса з приводу оформлення права власності на спадщину, на що отримав відмову, оскільки в нього не було оригіналу свідоцтва про смерть, яке неможливо отримати у лікаря, так як він не є її родичем. Тому нотаріус повідомила, що без рішення суду, яке б встановлювало факт проживання його з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, ОСОБА_1 не може вважати спадкоємцем за законом четвертої черги. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022 в справі № 953/23091/21 заяву було задоволено та прийнято рішення встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, судом в своєму рішенні було встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 2014 року постійно проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 . Мали спільний бюджет, спільне харчування, спільні витрати на купівлю майна для спільного користування, також ОСОБА_1 приймав участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, купував продукти харчування, ліки, речі першої необхідності. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, а саме квартира, за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є єдиним спадкодавцем за законом, який відноситься до четвертої черги спадкування, оскільки він більше п`яти років проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 до моменту відкриття спадщини. Інші спадкоємці відсутні, заповіту за життя померла не складала. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт спільного проживання його з ОСОБА_2 , зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявника юридичне значення, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню. Після отримання вказаного рішення заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою Приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Янової О.Є. від 20.01.2023 № 34/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Причиною прийняття такого рішення нотаріусом було зазначено те, що ОСОБА_1 не поданий документ, що підтверджує підстави для закликання до спадкоємства за законом будь-якої черги, як передбачено ст.ст. 1261-1265 Цивільного кодексу України. ОСОБА_1 не поданий пакет документів, стверджує родинний зв`язок з спадкодавцем або факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини, що необхідні для вчинення нотаріальної дії. Тобто, станом на сьогоднішній день існує необхідність в роз`ясненні рішення Київського районного суду м. Харкові від 14.07.2022 в справі № 953/23091/21 в частині того, чи було вказаним рішенням встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 однією сім`єю з померлою не менше п`яти років, та чи встановлює вказане рішення факт віднесення ОСОБА_1 до спадкоємців четвертої черги. Судом в мотивувальній частині рішення було зазначено, що під час розгляду справи, за результатами вивчення та оцінки всіх наявних матеріалів справи і доказів, судом було встановлено, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 проживав з нею однією сім`єю більше п`яти років і відноситься до спадкоємців четвертої черги. При цьому, в резолютивній частині рішення судом було прийнято рішення встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, резолютивна частина рішення не містить в собі визначення того, чи відноситься ОСОБА_1 до спадкоємців четвертої черги ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Тітов І.Б. підтримав заяву про роз`яснення рішення суду, зазначив, зокрема, що в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 на момент її смерті. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022 в справі № 953/23091/21 заяву було задоволено та прийнято рішення встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, судом в своєму рішенні було встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 2014 року постійно проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 . Мали спільний бюджет, спільне харчування, спільні витрати на купівлю майна для спільного користування, також ОСОБА_1 приймав участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, купував продукти харчування, ліки, речі першої необхідності. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, а саме квартира, за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є єдиним спадкодавцем за законом, який відноситься до четвертої черги спадкування, оскільки він більше п`яти років проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 до моменту відкриття спадщини. Інші спадкоємці відсутні, заповіту за життя померла не складала. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт спільного проживання його з ОСОБА_2 , зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявника юридичне значення, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню. В подальшому реалізуючи вказане рішення суду заявник звернувся до приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою Приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Янової О.Є. від 20.01.2023 № 34/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як було відзначено Приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Яновою О.Є., що ОСОБА_1 не поданий документ, що підтверджує підстави для закликання до спадкоємства за законом будь-якої черги, як передбачено ст.ст. 1261-1265 ЦК України. ОСОБА_1 не поданий пакет документів, стверджує родинний зв`язок з спадкодавцем або факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини, що необхідні для вчинення нотаріальної дії. Тобто, станом на сьогоднішній день існує необхідність в роз`ясненні рішення Київського районного суду м. Харкові від 14.07.2022 в справі № 953/23091/21 в частині того, чи було вказаним рішенням встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 однією сім`єю з померлою не менше п`яти років, та чи встановлює вказане рішення факт віднесення ОСОБА_1 до спадкоємців четвертої черги.

В судове засідання представник зацікавленої особи Харківської міської ради не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 271 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши заяву про роз`яснення рішення суду, матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 271 ЦПК України, суд може роз`яснити судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. З аналізу даної норми виходить, що судове рішення може бути роз`яснено судом у разі, якщо воно є незрозумілим або припускається кілька варіантів тлумачення його виконання.

Згідно пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому, роз`ясненням рішення вважається викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Так, в заяві про встановлення факту заявник ОСОБА_1 просив встановити факт постійного проживання між ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як зазначено вище, дана заява ОСОБА_1 була розглянута судом в порядку окремого провадження.

Згідно ст. 319 ЦПК України, яка зазначає зміст рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022 заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Харківська міська рада про встановлення факту задоволено; встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт Серії НОМЕР_2 , виданий Новоукраїнським РС УДМС України в Кіровоградській області від 11.03.2015, разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, вказана в заяві вимога про встановлення факту була задоволена в повному обсязі в межах заявлених вимог.

На теперішній час, заявник, в заяві про роз`яснення рішення, з урахуванням додаткових пояснень представника заявника, посилаючись на ст.ст. 1217, 1258, 1264, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважає, що оскільки судом в мотивувальній частині рішення було визначено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, який відноситься до четвертої черги спадкування, оскільки він більше п`яти років проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 до моменту відкриття спадщини, дане рішення суду встановлює факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років на момент її смерті і визначає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, який відноситься до четвертої черги спадкування.

Тобто, фактично порушує питання щодо наявності чи відсутності інших спадкоємців, віднесення спадкоємців до тієї чи іншої черги.

Однак, дослідженням рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022 встановлено, що рішення складено відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України із посиланнями на норми цивільного процесуального закону, є доступним для сприйняття, чітким, зрозумілим, таким, що не припускає варіантності свого тлумачення із зазначенням підстав його прийняття.

Суд вважає також безпідставними посилання заявника щодо необхідності в роз`ясненні судового рішення, зумовленими начебто відомою нотаріуса у вчиненні певних нотаріальних лій.

Дійсно, Постановою Приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Янової О.Є. від 20.01.2023 № 34/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як було відзначено Приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Яновою О.Є., що ОСОБА_1 не поданий документ, що підтверджує підстави для закликання до спадкоємства за законом будь-якої черги, як передбачено ст.ст. 1261-1265 ЦК України. ОСОБА_1 не поданий пакет документів, стверджує родинний зв`язок з спадкодавцем або факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини, що необхідні для вчинення нотаріальної дії

Однак, вказана постанова нотаріуса взагалі не містить посилань на зазначене вище рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022, тому підстави вважати його незрозумілим відсутні.

Враховуючи викладене, підстави для роз`яснення рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022 відсутні.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), зацікавлена особа Харківська міська рада (адреса: 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7) про встановлення факту - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Муратова