Справа № 279/3593/23
Провадження № 2/279/1094/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/3593/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальнстю "ФІНФОРС", Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальнстю "ФІНФОРС", Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса зазначивши, що 01.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований а реєстрі за №23212 про стягнення з нього на користь ТОВ "ФІНФОРС" заборгованості в розмірі 7222,80 грн. 29.09.2020 року постановою приватного виконавця м.Києва Дорошкевич В.Л., у виконавчому провадженні №62989185, звернуто стягнення на його заробітну плату. В рамках виконавчого провадження з його заробітку примусово було утримано 4992,69 грн. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 26.04.2021 року, яке набрало законної сили 27.05.2021 року, виконавчий напис від 01.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №23212 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №317816-А від 16.07.2018 року в сумі 7222,80 грн. визнано таким, що непідлягає виконанню. Оскільки кошти з його заробітку були утримані безпідставно тому просить стягнути з ТОВ "ФІНФОРС" 3593,42 грн. та з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. 1399,27 грн. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ТОВ "ФІНФОРС" належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримав 21.06.2023 року), відзив на позов та інших заяв не подав.

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримала 20.06.2023 року), відзив на позов та інших заяв не подав.

Суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини, в межах що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 29.09.2020 року постановою приватного виконавця м.Києва Дорошкевич В.Л., у виконавчому провадженні №62989185, звернуто стягнення на заробітну плату позивача (боржника), щодо виконання виконавчого напису №23212 виданого 01.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНФОРС" заборгованості за кредитним договором від 16.07.2018 року № 317816-А в розмірі 7222,80 грн.

Як вбачається з даних довідки АТ "Українська залізниця" Регіональна філія "Південно західна залізнця" ВП Експлуатаційне вагонне депо Дарниця від 14.06.2021 року, платіжних доручень та звіту про здійснення відрахувань та виплати із заробітку ОСОБА_1 , за листопад-грудень 2020 року, було здійснено відрахування в загальній сумі 4992,69 грн., з яких 1399,27 грн. на проведення виконавчих дій та винагорода на користь приватного виконавця Дорошкевич В.Л. та 3593,42 грн. на користь ТОВ "ФІНФОРС".

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 26.04.2021 року, яке набрало законної сили 27.05.2021 року, виконавчий напис від 01.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 23212 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 317816-А від 16.07.2018 року в сумі 7222,80 грн. визнано таким, що непідлягає виконанню.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України).

Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення приватним виконавцем за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів, які були утримані приватним виконавцем з доходів позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного судовому порядку таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Суд зауважив, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ "ФІНФОРС" 3593,42 грн., став виконавчий напис нотаріуса №23212 від 01.09.2020 року, який визнатий таким, що виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для отримання ТОВ "ФІНФОРС" 3593,42 грн. від ОСОБА_1 відпала, і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Суд зазначає, що із 4992,69 грн. стягнутих з боржника, на користь ТОВ "ФІНФОРС" перераховано лише 3593,42 грн. в рахунок погашення боргу. При цьому, 1399,27 грн. пов`язані з витратами виконавчого провадження (основна винагороди приватного виконавця, витрат на проведення виконавчих дій).

Щодо позовних вимог про стягнення з приватного виконавця Дорошкевич В.Л. на користь ОСОБА_1 1399,27 грн. як безпідставно отриманих коштів, суд зазначає наступне.

На спірні правовідносини поширюється Закон №1404-VIII "Про виконавче провадження", згідно зі статтею 1 якогови конавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин першої - сьомої статті 31 зазначеного Закону за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо зазначену суму стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч.10,11 ст. 37 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України. З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України. Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження" затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження. До вказаних витрат віднесено: 1. виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари. 2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку. 3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій. 4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум. 5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини. 6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою. 8. Сплата судового збору. 9. Оплата вчинюваних нотаріальних дій. 10. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження. 11. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Отже, між позивачем та приватним виконавцем не існувало і не існує інших правовідносин, ніж з підстав виконання судового рішення між позивачем, який був боржником у виконавчому провадженні, та відповідачем - приватним виконавцем, при цьому винесено постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця, щодо скасування якої матеріали справи доказів не містять, а отже, можна передбачити, що вона є чинною.

При цьому для правильного застосування статті 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

У даному випадку стягнення з позивача на користь приватного виконавця Дорошкевич В.Л. основної винагороди та витрат на проведення виконавчий дій, пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа.

Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України "Про виконавче провадження".

Водночас, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець не мав передумов для звільнення ОСОБА_1 від сплати витрат виконавчого провадження, такі витрати стягнуті з останнього відповідно до положень статті Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ТОВ "ФІНФОРС", відповідно до положень ст. 141 ЦПК в розмірі пропорційному до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.4,7,8,11,12,13,141,247,258,259,263,265 ЦПК, ст. 1212 Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів",

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальнстю "ФІНФОРС", Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальнстю "ФІНФОРС" на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів в розмірі 3593 (три тисячі п`ятсот дев`яносто три) гривні 42 копіійки та 794 (сімсот дев`яносто чотири) гривні 14 копійок судового збору.

В задоволенні решти частин позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС", місце знаходження: 01024, м. Київ, вул.Іоанна Павла, ІІ, 4/6, корпус "В", поверх 5, каб 508-2, .

Відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, місце знаходження: 02002, м.Київ, вул.Окіпної Раїси, 4-А, оф. 71-А.

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом