ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/843/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №702/712/21 Категорія: Жежер Ю. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Кулинич Олексій Іванович;

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Осадчий Олег Васильович;

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеногопозовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права приватної власності на частку у спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він та ОСОБА_2 колишнє подружжя. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , їх дочка.

Перебуваючи в шлюбі та проживаючи однією сім`єю, для спільного проживання на підставі договору купівлі - продажу від 11.06.2002 купили на трьох осіб, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках 3 - х кімнатну квартиру в АДРЕСА_1 , жилою площею 37,4 кв.м.

Квартира була заселена сторонами з реєстрацією в ній місця проживання.

Рівна часткова власність на квартиру була зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, згідно з чинним на той час законодавством в Монастирищенському виробничому відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації».

В квартирі проведений євроремонт, вона утеплена зовні. Витрати на поліпшення квартири понесені ним та ОСОБА_2 .

На початку 2021 сумісне проживання в квартирі припинено. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , об`єднавши зусилля, позбавили його права на користування квартирою (власністю), замінили замок у вхідних дверях в квартиру, не давши йому від нього ключа.

Його спроби врегулювати питання в позасудовому порядку закінчуються образами та приниженням зі сторони відповідачів.

Він вимушений проживати в чужому помешканні, не маючи доступу ні до квартири, ні до сумісного нажитого з ОСОБА_2 майна, ні до особистих речей.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 володіють та користуються його 1/3 часткою у спільній частковій власності на квартиру. Він такого права ними позбавлений. 3 - х кімнатна квартира, яка розташована на 5 - му поверсі будинку є неподільною у визначенні ст. 183 ЦК України, тобто відокремити 1/3 частку у вигляді житлової кімнати, кухні, ванни, туалету для цільового призначення, в окрему квартиру неможливо. Проте, йому потрібне житло, для придбання якого потрібні грошові кошти.

Відповідачі не погоджуються на сплату грошової компенсації, вимагаючи дарування частки дочці.

Ринкова вартість квартири 24 000 доларів США, що еквівалентно станом на дату подачі позову 648 000 грн, 1/3 частка визначається в 216 000 грн.

Вважає, що саме таку грошову компенсацію йому мають сплатити відповідачі солідарно або по 108 000 грн кожна з набуттям відповідно права власності на належну йому частку, після чого у відповідного платника може виникнути право власності на 2/3 квартири чи на 1/2 квартири.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну йому 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в розмірі 108 000 грн з кожної з припиненням його права приватної власності на частку у цій квартирі та з передачею зазначеної частки у власність відповідачів та стягнути судові витрати.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2023 року позов задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 розміром по 108 000 (сто вісім тисяч) грн з кожної.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 6 355 (шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн 40 коп. з кожної.

Рішення суду обґрунтоване тим, що судом встановлено, що при існуючій площі квартири частка в розмірі 1/3 є недостатньою для задоволення вимог ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки» та з технічної точки зору є неподільною, тобто виділ у натурі частки з спільного майна є неможливим, а позивач бажає даного виділу та надає згоду на грошову компенсацію за свою частку, а тому згода відповідачів на виплату грошової компенсації вартості частки позивача не є обов`язковою, що узгоджується із правовою позицію, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 201/425/17, провадження № 61-10425св20 від 02.11.2021.

Суд врахував, що подальше спільне користування вказаною квартирою сторонами є неможливе, при цьому позивач позбавлений можливості будь-яким іншим способом захистити своє право власності, оскільки ні користуватись, ні розпоряджатись належною йому власністю на даний час не має можливості; позивач, без згоди відповідачів, які мають переважне право на купівлю належної позивачу частини квартири, не має можливості відчужити свою частку, оскільки виділ її в натурі без втрати її цільового призначення неможливий, а отже позивач, будучи власником 1/3 частини спірної квартири, позбавлений можливості реалізовувати всі складові права власності на вільне володіння, розпорядження та користування майном, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Визначаючи розмір компенсації, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд виходив із заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та оскільки позивачем та його представником заяву про збільшення розміру позовних вимог заявлено (усно) під час судових дебатів, що не передбаченого положеннями ЦПК України, суд дану заяву до розгляду не прийняв.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2023 року і ухвалити нове, яким припинити за ним право приватної власності на 1/3 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , передавши її у власність в рівних частках відповідача та стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошову компенсацію в рівних долях з суми дійсної вартості, яка визначиться висновком повторної експертизи, але не менше 5000 доларів США, що відповідає за курсом НБУ 182800 грн з кожної.

У апеляційній скарзі вказує, що не погодився із висновком експерта, складеним за ухвалою суду під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки у нього є сумнів у неупередженості експерта та він вважає вартість квартири, визначену експертом, заниженою.

Зазначає, що він оскаржив дії експерта до КНДІСЕ та отримав відповідь, що за його скаргою провадиться службове розслідування.

Вказує, що у зв`язку із цим заявляв клопотання про відкладення розгляду справи та призначення у справі повторної судово-будівельної експертизи, однак, судом першої інстанції було відмовлено у призначенні повторної експертизи.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Осадчий Олег Васильович подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Монастирищенського районного суду від 31 березня 2023 року.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 11.06.2002 серії АЕК № 328251 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18431452 від 09.04.2008, Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 7, 8, 119, том 1).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 17.08.2021, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 17.08.2021 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 6, том 1).

Під час розгляду справи судом першої інстанції було призначено комплексну судово-будівельну та судово-товарознавчу експертизу, згідно з висновком якої № 1023/2124/22 - 23 від 20.12.2022 встановлено, що при існуючій площі квартири АДРЕСА_1 , частка в розмірі 1/3 є не достатньою для задоволення вимог ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення". Співставляючи такі фактори, як: внутрішнє об`ємно-просторове та планувальне рішення житлової квартири; вимоги нормативних документів діючих в будівництві, з технічної точки зору поділити в натурі квартиру АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників з подальшим переобладнанням в ізольовані квартири з облаштуванням окремого входу, неможливо, оскільки виходячи з умови виділення кожному з співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю, неможливо виконати вимоги пунктів: - 2.21, 2.22 (таблиця 1), 2.24, 2.26, 2.27, 2.28, 2.30 ДБН В.2.-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення"; - 8.10, 8.11, 8.12 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт"; - 6.28, 6.29 ДБН В.2.5-20-2001 "Газоснабжение".

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції застосував відповідні норми цивільного законодавства, правові висновки Верховного Суду та прийшов до обґрунтованого висновку, що оскільки спірна квартира є неподільною та належну позивачу 1/3 частку у цій квартирі виділити у натурі не можливо, слід припинити право власності позивача на 1/3 частину квартири, стягнути з відповідачів компенсацію вартості цієї частки та визнати за останніми право власності на 1/3 частину спірного майна.

Під час визначення вартості 1/3 частини квартири суд першої інстанції виходив із висновку призначеної судом експертизи, однак, з урахуванням заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, стягнув із відповідачів компенсацію вартості його частки у майні у розмірі, вказаному у позовній заяві.

Такі висновки суду відповідають положенням статті 49 ЦПК України, тому колегія суддів не знаходить підстав для зміни рішення суду в цій частині.

Чинним цивільним процесуальним кодексом України не передбачено можливість збільшення позовних вимог під час виступу сторін у судових дебатах.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 фактично не погоджується із вартістю спірного майна та 1/3 його частки, однак, судом першої інстанції встановлено цю вартість на підставі належних і допустимих доказів, поданих у тому числі і самим позивачем.

Посилання скаржника на те, що він оскаржив дії експерта до КНДІСЕ та отримав відповідь, що за його скаргою провадиться службове розслідування, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки на час розгляду справи не встановлено неправомірності дій експерта. Крім того позивач не скористався своїм правом заявити відвід експерту, у разі наявності для цього обґрунтованих підстав.

Твердження ОСОБА_4 , що він заявляв клопотання про відкладення розгляду справи та призначення у справі повторної судово-будівельної експертизи, однак, судом першої інстанції було відмовлено у призначенні повторної експертизи, не є підставою для скасування обґрунтованого рішення суду, а ухвала суду про відмову у призначення повторної експертизи також відповідає нормам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому рішення зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2023 року - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 10 липня 2023 року.

Судді