Ухвала

10 липня 2023 року

м. Київ

справа № 295/6506/16-ц

провадження № 61-5419 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю

без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування, визнання спільною сумісною власністю подружжя 20/100 частин житлового будинку, визнання права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Красовського Володимира Миколайовича, на рішення Богунського районного суду

м. Житомира від 21 лютого 2023 року у складі судді Зосименка О. М.

та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року

у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2

та ОСОБА_1 у період з 2000 року до 2015 року. Визнано спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 20/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину від 20/100 частин житлового будинку за цією адресою. Визнано

за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 20/100 частин житлового будинку за зазначеною адресою. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 27 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018 року в частині визначення початку періоду спільного проживання сторін однією сім`єю

без реєстрації шлюбу змінено з 2000 року на 01 січня 2004 року. У решті рішення районного суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 березня 2019 року у частині вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя 20/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину

від 20/100 частин та за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину

від 20/100 частин цього житлового будинку, скасовано, направлено справу

у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін (провадження № 61-8628св19).

Останнім рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 20/100 частин житлового будинку у АДРЕСА_1 , визнання

за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по 1/2 частині

від 20/100 ідеальних часток зазначеного будинку, за кожним задоволено.

Визнано спільною власністю подружжя ОСОБА_2

та ОСОБА_1 20/100 частин житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину

від 20/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину

від 20/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Красовського В. М., залишено без задоволення. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2023 року залишено без змін.

У квітні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат

Красовський В. М., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого

2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 квітня

2023 року, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на таке: 1) судами застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; 2) судами належним чином

не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає,

що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом

не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто

не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце

розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те,

що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному вебпорталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою

статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402

ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування, визнання спільною сумісною власністю подружжя 20/100 частин житлового будинку, визнання права власності,

за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Красовського Володимира Миколайовича,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними

у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць