Справа № 465/8618/20 Головуючий у 1 інстанції Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/3310/22 Доповідач в 2-й інстанції Мікуш Ю. Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколота Т.І.,Савуляк Р.В.,

секретар Cалата Я.І.,

розглянувши впорядку спрощеного провадження у відсутності учасників справи в м. Львові цивільну справу №465/8618/22за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 31 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

в с т а н о в и в :

24 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 за участі третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обгрунтування позову покликалася на те, що 25 липня 1998 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який 4 грудня 2001 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30 червня 2020 року ОСОБА_3 закінчив навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», та з 15 жовтня 2020 року продовжує навчання на денній формі на контрактній основі на магістратурі Львівського національного університету імені Івана Франка, на філософському факультеті. Стипендії не отримує. Згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 липня 2017 року, відповідач сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 1 200 грн. Станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідач відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в університеті з метою підвищення свого освітнього рівня. Зазначала, що вартість повного курсу магістратури становить 41 559 грн. не враховуючи супутніх витрат, таких як харчування, придбання підручників тощо. З 29 липня 2020 року позивачка перебуває на обліку у Львівському міському центрі зайнятості, де отримує соціальну допомогу, інших доходів немає. Відповідач працює та інших осіб на утриманні не має. Просила стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 31 березня 2022 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 3000 (три тисячі гривень) грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 24.12.2020 року, до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок гривень) грн. 80 коп. на користь держави.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що суд першої інстанції не було наданої належної уваги його запереченню на позовну заяву, а саме, що він не має можливості сплачувати аліменти повнолітньому сину на навчання. Також вважає, що суд прийшов до безпідставного висновку, що він зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина і така можливість в нього є. Стверджує, що визначений судом розмір аліментів в 3000 грн в місяць не є обгрунтованим. Просить скасувати рішення Франківського районного суду міста Львова від 31 березня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про влучення поштових відправлень.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, однак підстави зазначені в ній судом визнані неповажними, оскільки не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення,апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду скасуванню з закриттям провадження у справі.

Судом встановлено такі обставини.

Позивач і відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Згідно з Довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка №2738-У від 15.10.2020 року, ОСОБА_3 зараховано в магістратуру Львівського національного університету імені Івана Франка на спеціальність 053 «Психологія» (Наказ №2555 від 15.10.2020 року)(а.с.11)..

Згідно з Довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка №3283-У від 15.10.2020 року термін закінчення навчання 31.12.2021 року (а.с.11 зворот)

Згідно з Договором про надання платної освітньої послуги №1018СМ-20 від 10 жовтня 2020 року навчання є платним та загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 41 559 грн.(а.с.10).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №2437 від 23.12.2020 року ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1 з матір`ю (а.с.8).

Звертаючись з даним позовом позивач зазначала, що рішенням Франківського районного суду м. Львова №463/2486/17, провадження №2/465/1777/17 від 10.07.2017 року ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_1 у розмірі 1 200 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_3 , починаючи з 28.04.2017 року на час навчання і до досягнення ним 23 років, однак відповідач категорично відмовляється сплачувати аліменти, а її самій важко самостійно утримувати сина, оскільки на час звернення з позовом вона перебуває у статусі безробітної.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька. Враховуючи те, що повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчатись на денній формі, що потребує значних фінансових витрат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в сумі 3 000 грн..

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував подані відповідачем докази спільного з ним проживання матері похилого віку та двома братами, особи з інвалідністю ІІІ групи.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку розглянувши справу по суті, зважаючи на такі норми процесуального закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова №463/2486/17, провадження №2/465/1777/17 від 10.07.2017 року ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_1 у розмірі 1 200 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_3 , починаючи з 28.04.2017 року на час навчання і до досягнення ним 23 років, тобто є рішення,яке набрало законної сили ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.12).

Посилання позивача на те, що відповідач категорично відмовляється оплачувати аліменти не є підставою для подання нового позову, а було підставою звернення рішення до примусового виконання в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц висловив правовий висновок про застосування норми права.

Аналіз змісту частини другої статті 199 СК України дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, а також звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило частини другої статті 199 СК України виключно передбачає припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення нею навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі. Законодавець не передбачив винятку з правила частини першої статті 199 СК України, яка, зокрема не містить застереження про те, що канікулярний період, період вступу до вищого навчального закладу для здобуття вищого рівня освіти не входять до періоду нарахування та сплати аліментів одним із батьків на користь повнолітньої дитини.

Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та:

1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або

2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти).

Відповіднро до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд першої інстанції не врахував вимоги п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, якою передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому рішення підлягає скасуванню з постановленням ухвали про закриття провадження у справі.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.4, 377 ч.1; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 31 березня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 11 липня 2023 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк