Справа № 643/5505/23
Провадження № 6/643/75/23
УХВАЛА

11.07.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бломберус С.А.,

заявника: ОСОБА_1 ,

державного виконавця: Меженського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

заінтересовані особи 1. Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»

2. Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2012 року за поданням державного виконавця стосовно неї встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа. Надалі, виконавче провадження, в рамках якої було задоволено подання державного виконавця, було закрито. За таких обставин заявник вважає, що відсутні підставі для продовження дії ухвали суду, у зв`язку з чим просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити.

Державний виконавець при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.12.2009 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк Фінанси та кредит» суму заборгованості у розмірі 50 368, 26 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк Фінанси та кредит» суму сплаченого судового збору в розмірі 503, 68 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а всього 533, 68 грн. в рівних частках по 177, 89 грн. з кожного.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2012 тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа.

02.05.2023 інспектор прикордонної служби вищої категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» майстер сержант ОСОБА_4 прийняв рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю однієї з підстав, визначених у ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян», а саме з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей щодо тимчасового обмеження у праві виїзду з України згідно ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2012.

Як вбачається з листа № 77974 від 12.06.2023 за підписом в.о. начальника відділу Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ, на примусовому виконанні в Московському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебували виконавчі провадження:

- № 26300133 по виконанню виконавчого листа № 2-5003 виданого 10.12.2010 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та кредит» в рівних частках по 177, 89 грн. 25.06.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з нездійсненням стягувачем авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій;

- № 26298668 по виконанню виконавчого листа № 2-5003 виданого 10.12.2010 Московським районним судом м. Харкова про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в розмірі 50 368, 26 грн. 25.06.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з нездійсненням стягувачем авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій;

- № 35551826 по повторному пред`явленню до виконання виконавчого листа № 2- 5003 виданого 10.12.2010 виданого 10.12.2010 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та кредит» в рівних частках по 177, 89 грн. 08.05.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, а здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

- № 35411021 по повторному пред`явленню до виконання виконавчого листа № 2-5003 виданого 10.12.2010 виданого 10.12.2010 Московським районним судом м. Харкова про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в розмірі 50 368, 26 грн. 08.05.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, а здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Також у вищезазначеному листі зазначено, що виконавчі провадження знищені за закінченням строку зберігання.

Згідно листа виконавчої служби від 11.07.2023 № 69469, згідно даних АСВП встановлено, що станом на 11.07.2023 на примусовому виконанні у відділі не перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5003 від 10.12.2010, виданого Московським районним судом м. Харкова, в якому боржником є ОСОБА_1 .

Стаття 33 Конституції України передбачає право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, вільне залишення території України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) нині діючим ЦПК України передбачені у Розділі VІ, норма ст. 441 якого регулює тимчасове обмеження у праві виїзді за межі України.

Так, відповідно до положень ст. 441 ЦПК суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлені ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що виконавчі провадження № 26300133, № 26298668, № 35551826, № 35411021, в ході виконання якого за поданням державного виконавця було тимчасово обмежено заявника у праві виїзду за межі України, завершено у 2014 році, виконавчий документ повернуто стягувачу та на примусовому виконанні з даного періоду не перебуває.

За наведених обставин, зважаючи на те, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є спеціальною нормою, що застосовується на стадії виконання судових рішень, а таке примусове виконання рішення не проводиться протягом більше дев`яти років після завершення виконавчого провадження № 35411021.

Сам по собі факт невиконання ухваленого судом у 2009 році рішення суду не є безумовною підставою для відмови у скасуванні встановленого судом за поданням державного виконавця обмеження, оскільки у даному випадку має місце те, що стягувач на протязі дев`яти років після повернення йому у 2014 році виконавчого документа більше не звертав виконавчий лист до виконання.

Суд вважає, що обмеження на виїзд боржника з України являє собою втручання в його право покидати країну, гарантоване п. 2 ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03), Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування. Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: - ґрунтуватися на національному законі; - переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; - відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

В матеріалах справи відсутні докази того, що заборона виїзду з 23.01.2012 року є дієвою мірою завдяки якій буде повернення стягнення боргу, який би міг справедливо та виправдано обмежити права боржника задля забезпечення виконання судового рішення, при тому, що відсутнє виконавче провадження, виконавчий лист у 2014 році повернуто стягувачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 43, 261, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2012 у справі № 6-285/11.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.07.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко