Справа № 211/1575/21
Провадження № 2/211/680/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 липня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 44123,41 грн., моральної шкоди 10000,00 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої йому завдано збитків. В обґрунтування позову зазначив, що він являється власником автомобіля марки «DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_1 та 06 березня 2020 року приблизно о 16-05 годині став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої його автомобіль було пошкоджено відповідачем. Постановою суду від 25.03.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що мало місце за участю їх автомобілів. Обидва транспортних засоби були застраховані. Після ДТП страховою компанією був оглянутий його автомобіль та встановлено розмір збитків в сумі 72989,91 грн., однак йому відшкодовано лише 28866,50 грн. без врахування франшизи в сумі 2000,00 грн. Вказану суму в розмірі 44123,41 грн. він просить стягнути з відповідача, крім всього іншого в цю суму входить 800,00 грн. та 950,00 грн. за евакуатор. Крім того, внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, які оцінює в 10 000,00 грн. та виразились в переживанні стресу, незручностях, оскільки автомобіль був засобом його постійного пересування як межами міста, так і за містом.

Ухвалою суду від 16 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06.10.2021 року по справі ухвалено заочне рішення, яке скасоване ухвалою суду від 27.09.2022 року. Та призначено справу до розгляду. На виконання заочного рішення суду, до його скасування, відповідачем ОСОБА_2 сплачено позивачеві майнову шкоду в розмірі 2582,37 грн. згідно квитанції від 15.08.2022 року за виконавчим документом № 211/1575/21 від 17.05.2022 року.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. Надати висновок судового експерта - автотоварознавця встановивши суму матеріальної шкоди без проведення огляду вищевказаного транспортного засобу за допомогою фотографій акта огляду, акий був складений представником страхової компанії ОСОБА_3 в присутності власника автомобіля ДЕО СЕНС реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 проведеного 10.03.2020 року , а також додаткового акта огляду від 30.03.2020 року. Проведення експертизи доручити судовому експерту автотоварознавцю Чивчиш Олегу Петровичу, адреса м. Кривий Ріг, вул. Рязанова, 19.

05.06.2023 року до суду надійшов Висновок експерта № Д11/03/23 від 26.05.2023 року на 26 арк. з якого вбачається, що вартість матеріального збитку завданого позивачеві ОСОБА_1 в наслідок його пошкодження у ДТП яка сталася 06.03.2020 року, складає 43437,02 грн.

Ухвалою суду від 07.06.2023 року відновлено провадження по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснив по змісту позову, просив повністю задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнав позов частково, просив стягнути матеріальну шкоду виходячи з висновку експерта, а не те, що нарахував сам позивач, моральну шкоду визнає в розмірі 3000 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 06 березня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ TF 698К» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та «DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ..

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року, яка набрала законної сили, встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП із застосування відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до вказаної постанови, мали місце обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 06 березня 2020 року о 16-05 годині за участю автомобілів водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та які відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи (а.с. 10 - копія постанови).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно Висновку експерта № Д11/03/23 від 26.05.2023 року вартість матеріального збитку завданого позивачеві ОСОБА_1 в наслідок його пошкодження у ДТП яка сталася 06.03.2020 року, складає 43437,02 грн.

На підставі умов договору страхування, з врахуванням безумовної франшизи (2 000,00 грн) підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі 28866,50 грн. (а.с. 11-18 - копія акту).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 12 Закону № 1961-IV визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, на страховика покладено обов`язок по відшкодуванню збитків спричинених ДТП у межах страхової суми, розмір відшкодування якої завжди зменшується на розмір франшизи встановленої договором страхування.

Пунктом 36.6 ст. 36 Закону № 1961-ІV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає.

Відповідно до вимог п. 8.2 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, то вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження.

Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 1 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних с у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріальна шкода завдана ОСОБА_1 внаслідок ДТП становить 43437,02 грн.

Як вбачається з заяви про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_1 виплачено 28866,50 грн. відшкодування.

Різниця становить 14570,52 грн.

Крім того, позивач поніс витрати з транспортування ТЗ з місця ДТП на 800,00 грн. згідно квитанції № 345394 від 06.03.2020 року (а.с. 20) та послуги евакуатора на суму 950,00 грн. згідно рахунку фактури № 73 від 14.03.2020 року (а.с. 21).

На виконання заочного рішення суду, до його скасування, відповідачем ОСОБА_2 сплачено позивачеві майнову шкоду в розмірі 2582,37 грн. згідно квитанції від 15.08.2022 року за виконавчим документом № 211/1575/21 від 17.05.2022 року.

Отже, 43437,02 грн. майнова шкода - 28866,50 грн. страхова виплата + 800,00 грн. транспортування ТЗ після ДТП + 950,00 грн. евакуатор - 2582,37 грн. вже сплачена відповідачем сума майнової шкоди = 13738,15 грн. сума матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

В частині стягнення з відповідача вартості придбаних позивачем запчастин, які він вказує в позові, суд відмовляє, так як вартість пошкодження вже стягується з відповідача цим рішенням та враховано висновком експерта при встановленні матеріальної шкоди, така вимога призведе до подвійного стягнення, що не передбачено законом, також суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача вартості ремонту мобільного телефону Хаомі Редмі 7, так як не прослідковується зв`язок між ДТП, яка сталася 06.03.2020 року та звітом за зверненням від 15.04.2020 року про ремонт телефону за замовленням ОСОБА_1 , більше того не підтверджено право власності на телефон саме позивача.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень мотивує тим, що після ДТП у цього з`явились негативні наслідки які виразились у переживаннях за стан здоров`я та ушкоджений автомобіль, знаходився в негативному емоційно-психічному стані.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Тому вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини відповідача у вчинені ДТП, та оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 3000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 908,00 грн.(а.с. 36), але оскільки позов задоволено частково, сума судового збору, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 280,81 грн. пропорційно задоволеної частини позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду в сумі 13738 ( тринадцять тисяч сімсот тридцять вісім ) гривень 15 коп., моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 280 (двісті вісімдесят) гривень 81 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.07.2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат