ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/481/23 Справа № 216/1685/21 Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
УХВАЛА

про відмову у відводі

12 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Тимченко О.О., розглянувши в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі № 216/1685/21 за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду знаходиться цивільна справа № 216/1685/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2022 року, якою заяву скаржника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було повернуто.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2023 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи: головуючий суддя (суддя-доповідач) Кішкіна І.В., судді Агєєв О.В., Корчиста О.І.

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 15 травня 2023 року залишено без руху з наданням скаржнику десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, для сплати судового збору або надання інших відомостей його річного доходу за повний попередній календарний рік. Цією ж ухвалою ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору.

26 червня 2023 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Кішкіної І.В. Як на підставу для відводу судді, посилається на те, що дії судді викликають у нього сумнів в неупередженості і об`єктивності, а також у спроможності судді здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді чесно та сумлінно, при тому, що дії судді Кішкіної І.В. спрямовані на примушування його робити те, що не передбачено чинним законодавством України, зокрема, примусити його сплатити судовий збір у незаконно визначеному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до числа яких він не належить у зв`язку з втратою працездатності внаслідок досягнення ним встановленого законом пенсійного віку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року відвід, заявлений ОСОБА_1 судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіній І.В. визнано необґрунтованим. Справу передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу між суддями Дніпровського апеляційного суду з метою вирішення питання про відвід судді Кішкіної І.В.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2023 року для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Тимченко О.О.

За частинами 7, 8 статті 40 ЦПК України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстави для відводу судді встановлені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За частиною 3 статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд виходить з того, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Слід зауважити, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З аналізу заяви про відвід судді випливає, що доводи заявника ґрунтуються на припущеннях щодо упередженості та необ`єктивності судді, непідтверджених належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами. Крім того, скаржник фактично не погоджується з вимогами ухвали судді апеляційного суду від 16 червня 2023 року про залишення його апеляційної скарги без руху у зв`язку з несплатою судового збору, та якою ОСОБА_1 було відмовлено в звільненні від сплати судового збору. В свою чергу, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищезазначене, доводи ОСОБА_1 , викладені в заяві про відвід судді, не є правовими підставами для відводу судді в розумінні статей 36, 37 ЦПК України, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної Ірини Вікторівни у справі № 216/1685/21, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.О. Тимченко