Справа № 177/1210/23
Провадження № 4-с/177/4/23
У Х В А Л А

Іменем України

11.07.2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря судового засідання Митрофанової К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 ,

встановив:

22.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що вона є власницею житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.01.2023 року. У лютому 2023 року ОСОБА_1 мала намір скористатися своїми правами щодо будинку, а саме продати його. Однак, зробити дану дію виявилось неможливим так як на все моє нерухоме майно накладено арешт. Так, 05.03.2002 року державним реєстратором, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 22.02.2002 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Криворізького управління юстиції Дніпропетровської області при примусовому виконані виконавчого листа № 1-206 від 20.07.2001 року Криворізького міського суду Дніпропетровської області було накладено арешт на все моє майно. Сума, яка забезпечувалась арештом, складала 6 113 грн. Стягувачем за вищевказаним провадженням був ОСОБА_2 , своє зобов`язання перед останнім ОСОБА_1 виконала в повному обсязі, одразу після відповідного інформування ВДВС. Всю суму вона передала ОСОБА_2 і він запевнив, що ніяких фінансових претензій до неї немає і всі питання з ВДВС вирішено. 30.05.2023 року вона звернулася до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням зняття вищевказаного арешту, так як фактично її зобов`язання перед стягувачем виконано більше 20 років тому. 13.06.2023 року вищенаведений ВДВС відмовив їй у проханні зняти арешт з майна, у зв`язку з закінченням строків зберігання виконавчих проваджень, тобто дане виконавче провадження знищено і, відповідно, надити копії останнього неможливо.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 та зобов`язати державного виконавця зняти арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 .

Скаржник в судове засідання не з`явилася, при поданні скарги надала заяву відповідно до якої просила розглянути скаргу у її відсутність. На задоволенні скарги наполягала.

Державний виконавець Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, заявою від 11.07.2023 року просила справу розглядати за її відсутності. 11.07.2023 року надала письмові пояснення відповідно до яких просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що електронні відомості стосовно виконавчих проваджень внесені до системи ЄДРВП, яка почала діяти та містить відомості з 2006 року. Керуючись до п.9.12 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та в зв`язку з закінченням строків зберігання виконавчих проваджень, вказане виконавче провадження знищено, у зв`язку з чим не було можливості надати відомості. Таким чином не має можливості дослідити хід виконання виконавчого провадження та встановити факт виконання/невиконання рішення суду, державний виконавець скористався своїм правом ознайомлення зі справою № 1-206 від 20.07.2001 року виданою Криворізьким районним судом Дніпропетровської області. Суть справи полягає у наступному, так у державного виконавця на виконанні перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 1-206 від 20.07.2001 року виданий Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 4363,12 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1500,00 грн. з кожної на відшкодування моральної шкоди. В рамках виконавчого провадження держаним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за серія АА № 440819 від 22.02.2002 року, що є прямим обов`язком державного виконавця, «...накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку...», відповідно до п.5 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 р.). Вищевказане виконавче провадження було не виконано, оскільки поверталося без виконання стягувачу згідно п.2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 р.). про це свідчить супровідний лист № 33 № 1-206 від 20.07.2001 року виданий Криворізьким районним судом Дніпропетровської області. Повідомляємо, що відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 р.) у разі закінчення/повернення виконавчого документа («...повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника - знімається), оскільки 08.11.2013 року було винесено постанови про повернення виконавчого провадження, згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999р.), у зв`язку з відсутністю майна у боржника на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, арешт з майна, що належить боржнику, не знімається. Враховуючи вищенаведене, державний виконавець зазначає, що скаржником не доведено обґрунтованості причин неправомірності у діях державного виконавця щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 . Стосовно твердження ОСОБА_1 про сплату боргу не надано доказів та на зворотній стороні виконавчого листа зазначені відмітки щодо повернення без виконання.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, його неявка відповідно до ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 22.02.2002 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Криворізького управління юстиції Дніпропетровської області, Крижнею Н.А., при примусовому виконані виконавчого листа № 1-206 від 20.07.2001 року Криворізького міського суду Дніпропетровської області було накладено арешт на майно ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я.В., від 30.01.2023 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 23, ОСОБА_1 , є власницею житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З відповіді Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області № 116/01-17 від 21.02.2023 року вбачається, що державним виконавцем ВДВС Криворізького управління юстиції Дніпропетровської області при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-206 від 20.07.2001 року Криворізького міського суду Дніпропетровської області було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 , на загальну суму 6 113 грн., відомості щодо зняття зазначеного арешту нерухомого майна відсутні.

Відповідно до відповіді Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.06.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі копій матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку з закінченням строків зберігання виконавчих проваджень, тому дане виконавче провадження знищено.

Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення даних правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

З матеріалів кримінальної справи №1-206/2001, дослідженої судом, вбачається, що постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було звільнено від відповідальності по відшкодуванню шкоди ОСОБА_2 за вироком Криворізького районного суду від 20.07.2001 року в зв`язку з повноліттям синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 8 726,26 грн. матеріальної шкоди та 3 000, 00 грн. моральної шкоди.

Виконавчі листи від 20.07.2001 року №1-206 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 4 363, 13 грн. матеріального збитку та 1 550, 00грн. моральної шкоди з кожної були відкликані Криворізьким районним судом без виконання.

Державний виконавець підтвердив, що виконавче провадження знищене, а також, що строки пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа, які визначені законом, сплинули.

За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 20 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна боржника.

Зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження знищені, внаслідок чого Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позбавлений можливості вчиняти будь-які дії щодо вказаного виконавчого провадження, тому скарга в частині визнання неправомірною бездіяльності зазначеного Відділу не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АА номер 440819, відділу державної виконавчої служби Криворізького управління юстиції у Дніпропетровській області від 22 лютого 2002 року, номер запису про обтяження: 489750, при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-206 від 20 липня 2001 року Криворізького міського суду Дніпропетровської області.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В.Лященко