КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2336/2023
справа №357/5070/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року, постановлене під головуванням судді Глазкової Ю.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Володарського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області про зняття арешту з майна,-

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування арешту з майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач на підставі свідоцтва про право власності від 26 жовтня 2006 року є власником частки об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що маючи намір вчинення угод відносно вказаної частки нерухомого майна, позивач дізнався про неможливість здійснення нотаріусом відповідних реєстраційних дій, оскільки постановою ВП НОМЕР_1 відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції на все майно ОСОБА_1 накладено обтяження.

Вказує, що правові підстави для подальшого існування зазначеного вище обтяження відсутні.

Вказує, що у провадженні відповідача перебувало виконавче провадження 42070063 про стягнення із позивача заборгованості у розмірі 22630,82 грн на користь ПАТ «Фідокомбанк», діяльність якого наразі припинена. Відповідно до постанови відповідача від 11 квітня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання.

Скасувати заборону не має можливості у зв`язку із тим, що діяльність ПАТ «Фідокомбанк» припинена, його правонаступники відсутні, а тому, на думку позивача, відсутні правові підстави для подальшого обтяження.

Вказує, що Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції №512/5 від 02 квітня 2012 року, не передбачено механізму та порядку зняття арешту по виконавчих провадженнях, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та є знищеними.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати обтяження за номером 5006130, зареєстроване 17 березня 2014 року реєстратором Бистріцькою О.М. реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 116868 від 17 березня 2014 року, накладене на все майно ОСОБА_1 згідно постанови від 17 лютого 2014 року по ВП НОМЕР_1 відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції не надав представнику позивача можливості ознайомлення із матеріали справи в повному обсязі в електронному вигляді, не надав жодної інформації про те, що безпосередньо судом установлено наявність правонаступника стягувача і відповідно про право (можливість) подання заяви про заміну відповідача.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Володарського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Суд зазначив, що у цьому випадку відповідачем повинен бути ПАТ "Фідобанк", , який є правонаступником ПАТ "Фідокомбанк", оскільки реєстратором накладено арешт нерухомого майна боржника в інтересах останнього.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вказує про таке.

Установлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 кожному по частці на підставі свідоцтва про право власності від 26 жовтня 2006 року. Вказана обставина підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 10-12).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 установлено, що на все його майно накладений арешт: реєстраційний номер 5006130 від 17 березня 2014 року, який зареєстрований за №11668828 від 17 березня 2014 року державним реєстратором Бистрицькою О.М. реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області, підстава - постанова ВП НОМЕР_1, видана відділом ДВС Володарського управління юстиції від 17 лютого 2014 року (а.с. 10-12).

Згідно даних листа №1429 від 17 лютого 2022 року установлено, що Володарський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області повідомив позивача, що дійсно на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 42070063 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 22630,82 грн на користь ПАТ «Фідокомбанк».

Постановою від 11 квітня 2014 року виконавчий документ повернуто банку у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Посилаючись на вимоги статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", державна виконавча служба повідомила боржника про відсутність підстав для скасування обтяження - арешту на нерухоме майно (а.с. 13).

З даних витягу з ВП-спецрозділ установлено, що виконавче провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом № 755/26984/13 від 20 січня 2014 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва завершено на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк», ідентифікаційний код 34001693, припинило діяльність у зв`язку із реорганізацією на підставі рішення уповноваженого органу щодо припинення від 13 серпня 2013 року. Також з цього Витягу установлено, що його правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», (а.с. 18).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує про таке.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном

Частиною 4 статті 263 ЦПК України установлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) виклала висновок про те, що … [вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зроблено висновок про те, що …[відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору].

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Такий же висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19).

Із змісту позовної заяви установлено, що позивач звернувся до суду з позовом до Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з майна накладеного постановою НОМЕР_1 від 17 лютого 2014 року.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку із позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно установлено, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Матеріали цивільної справи не містять клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, відтак суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Окрім цього, доводи апеляційної скарги про те, що судом не було надано відомостей чи інформації про отримання судом і наявність в матеріалах справи даних щодо правонаступника ПАТ "Фідокомбанк", колегією суддів відхиляються, оскільки вказана обставина установлена на підставі доказів, поданих самим же позивачем.

За таких обставин колегія суддів робить висновок, що у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, як таке, що ґрунтується на встановлених обставинах у справі та ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 12 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова