Справа № 130/2553/19
Провадження №22-ц/801/1650/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач :Оніщук В. В.
УХВАЛА

13 липня 2023 рокуСправа № 130/2553/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Оніщука В. В.,

суддів: Медвецького С. К., Денишенко Т. О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2023 року матеріалами заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення цього суду від 14 грудня 2020 року по справі № 130/2553/19 за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

12 липня 2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшла вказана апеляційна скарга, яка подана заявником через суд першої інстанції.

Дослідивши матеріали вказаної апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про її повернення, з огляду на наступне.

Апеляційна скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту апеляційної скарги, передбаченим приписами статті 356 ЦПК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 з-поміж іншого зазначає, що «вся ця ухвала від 24 квітня 2023 року приклад суддівської казуїстики, тому керівники нашої держави називають деяких суддів продажними та корумпованими».

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, апеляційних скаргах, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Обґрунтування вимог поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги зводяться в основному до образливих тверджень на адресу суддів та не містять посилань не порушення судом норм матеріального або процесуального права при постановленні судового рішення.

Використання вжитих ОСОБА_1 висловлювань виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини ( далі - ЄСПЛ ) констатується як зловживання правом на подання заяви. Так цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № інстанції/01; «Дюрінже та Грандж про-ти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02; «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06 ).

Аналогічний висновок, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 (провадження № 11-82заі19).

Звертаючись в суд з відповідними процесуальними документами, скаржнику хоч і надане право викладати їх на власний розсуд з дотриманням загальних вимог щодо форми та змісту, проте це не дає йому права свавільно використовувати неоднозначні звертання до учасників процесу та до суду, що можуть слугувати виявом неповаги до честі, гідності цих осіб, а також власні судження, твердження, роздуми, які трактуються, інтерпретуються двозначно та образливо в цілому, що є неприпустимим та свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Отже, звертаючись до апеляційного суду з апеляційної скаргою, використовуючи при цьому некоректну лексику, яка має цинічний (зневажливо-знущальний характер), апеляційний суд убачає у діях ОСОБА_1 зловживання процесуальними правами.

Статтею 357 ЦПК України, що є відсильною до норм статті 185 ЦПК України, визначені підстави для повернення скарги. Разом із тим, наведеними нормами не встановлено такої підстави для повернення апеляційної скарги як зловживання процесуальними правами.

Водночас за частиною третьою статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, то подану ним апеляційну скаргу необхідно повернути на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Разом з тим, вказане не позбавляє скаржника за наявності підстав, права подати апеляційну скаргу добросовісно користуючись цим правом, тобто, керуючись завданням цивільного судочинства, виявляючи повагу до суду, учасників судового процесу та виконуючи інші вимоги чинного законодавства.

Керуючись ст.44, ст.357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2023 року за матеріалами заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення цього суду від 14 грудня 2020 року по справі № 130/2553/19 за нововиявленими обставинами, повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач В. В. Оніщук

Судді С. К. Медвецький

Т. О. Денишенко