Постанова

ІменемУкраїни

Єдиний унікальний номер справи 755/11188/22
Номер провадження 22-ц/824/9610/2023
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Гаврилова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
11 липня 2023 року місто Київ

Номер справи 755/11188/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув в приміщенні Київського апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року, постановлену у складі судді Гаврилової О.В., в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва,

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року зазначену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав передбачених п.5 ч. 1 ст.257 ЦПК України.

13 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про повернення сплаченого судового збору в розмірі 13 397,40 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 26 квітня 2023 року відмовлено в задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з ухвалою суду про відмову у повернені сплаченого судового збору ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, не з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання про повернення судового збору, просить ухвалу суду скасувати, прийняти нове судове рішення, яким заяву про повернення сплаченого судового збору в розмірі 13 397,40 грн. задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що при прийнятті судового рішення суд послався на п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Вказаною нормою визначено, що сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

На думку апелянта вказана вище ухвала Дніпровського районного суду міста Києва є незаконною, адже п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачає відмови у поверненні судового збору у зв`язку з подачею позивачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Апелянт ОСОБА_1 надіслала суду клопотання, просить розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, доводи апеляційної скарги підтримує.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 21.06.2023.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 05 грудня 2022 року відкрито провадження в цій справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

21 березня 2023 року ОСОБА_1 подала до місцевого суду заяву про залишення її позову без розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 21 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності залишено без розгляду.

14 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду з клопотанням про повернення сплаченого нею судового збору.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення суду по суті спору. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача сплачена останнім сума судового збору не повертається.

Діючим ЦПК України (ст.142) також не передбачено повернення сплаченого судового збору у випадку залишення позову без розгляду за заявою позивача.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на викладене, залишаючи позов без розгляду на підставі відповідної заяви позивача, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення ОСОБА_1 сплаченої нею суми судового збору за подання позовної заяви.

Доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки незнання чи неправильне розуміння заявником закону не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень. За наявності заяви позивача про залишення позову без розгляду суд, не перевіряючи підстави подання такої заяви, в силу вимог пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без розгляду. Разом з тим особі, позов якої судом залишено без розгляду за її заявою, не повертається сплачена сума судового збору за подання позовної заяви, що узгоджується з приписами пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому апеляційний суд залишає її без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 11 липня 2023 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна