СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8186/23

пр. № 2-о/759/684/23

14 липня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має неповнолітню дитину, -

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій просили розірвати укладений між ними шлюб.

Свої вимоги заявники мотивували тим, що 27.08.2005 року зареєстровано шлюб між ними, від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участь у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участь у вихованні дитини того з батьків, який проживатиме окремо та розмір аліментів на дитину, яка посвідчена приватним нотаріусом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О., 08.05.2023 року справу передано судді.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 10.05.2023 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 08.06.2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву, у якій просила розглядати заяву без її участі (а.с. 21).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просив розглядати заяву без його участі, заяву підтримав (а.с. 20).

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 27.08.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 950 (а.с.6).

Сторони від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києв серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, заявники у позовній заяві просили не надавати строк для примирення, оскільки він не вирішить стан шлюбних відносин.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Сторони досягли взаємної згоди про розірвання шлюбу, 04.05.2023 року уклали між собою договір про утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Набокою О.В., зареєстрований в реєстрі під № 400 (а.с. 5), заумовами якого сторони визначили місце проживання дочки разом з матір`ю, визначили порядок, умови та форми участі батьків у вихованні дитини.

З аналізу умов договору, суд приходить до висновку, що він не суперечить законодавству, відповідає інтересам дитини, не порушує прав та інтересів сторін і не порушує права третіх осіб.

Враховуючи, що сторони не відкликали заяву, наполягають на її задоволенні, між ними досягнуто згоди щодо всіх питань, пов`язаних з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідає їх дійсній волі, а відтак підлягає задоволенню на підставі ст. 109 СК України.

При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище на " ОСОБА_1 " і нею не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу.

За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішувати питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 109, 111 СК України, ст. ст. ч.3 ст. 293, 294 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має неповнолітню дитину задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 серпня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 950 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Текст рішення складено 14.07.2023 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб