ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4856/23 Справа № 932/1558/22 Головуючий у першій інстанції: Решетник Т.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання батьківства,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі він познайомився в жовтні 2012 року. Їхнє спілкування з середини жовтня 2012 року перейшло до близьких стосунків як між чоловіком та жінкою, та у них були почуття один до одного. Зазначає, що їхні стосунки з відповідачкою тривали до січня 2013 року, і потім вони не бачилися і не спілкувалися. 31 грудня 2021 відповідачка зателефонувала йому привітати з новорічними святами і повідомила, що на той час, коли вони розірвали їхні стосунки, вона була вагітна від нього. Повідомила, що він є біологічним батьком її дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, відповідачка повідомила, що після розірвання їх стосунків вона одружилася і батьком дитини в свідоцтві про народження вказала свого чоловіка - ОСОБА_6 , з яким на цей час шлюб розірвано. Вказує, що коли відповідачка повідомила йому, що він є батьком дитини, він попросив її записати його батьком дитини в свідоцтві про народження, але отримав відмову від відповідачки. Зазначає, що 31 грудня 2021 року він дізнався про те, що він є біологічним батьком дитини, отже строк на звернення до суду з цим позовом ним не пропущений. Тому позивач просив визнати його батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року, з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року про виправлення описок, у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьком якого у свідоцтві про народження записаний - ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 30 березня 2016 року Дніпровським відділом ДРАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №442 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений шлюб, який був зареєстрований 02 квітня 2016 року в Баглійському відділі ДРАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 54; після реєстрації шлюбу прізвище дружина та чоловіка - ОСОБА_7 (а.с. 32).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року у цивільній справі №209/554/20 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було розірвано; рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с. 8).

Відповідно до листа Дніпровського відділу ДРАЦС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 05.10.2022 №1957/20.23-24, матір`ю дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відомості про батька гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до актового запису про народження №442 від 23.07.2013 по Дніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внесено відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с. 84).

Згідно копії результатів аналізу ДНК ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , проведеного, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Віотехсом», вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_9 , складає 99,999999% (а.с. 59).

У примітках вказаного вище результату аналізу ДНК зазначено, що забір зразків здійснювався без дотримання суворої процедури за участю третьої незацікавленої особи, і лабораторія не може перевірити походження зразків, даний результат не може використовуватись доказом в судовому процесі для встановлення батьківства та інших юридичних питань; імена учасників тесту, які вказані у висновку, надані клієнтом та не можуть бути перевірені.

Третя особа ОСОБА_8 подав до суду заяву від 22.07.2022 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області за №1107, за змістом якої він визнає позовну заяву у повному обсязі, просить позов задовольнити, будь-яких претензій до позивача та відповідачки не має (а.с. 45).

Представник відповідачки - ОСОБА_10 подав до місцевого суду заяву від 27.01.2023 року про визнання у повному обсязі позовних вимог, в якій не заперечує проти задоволення позову (а.с. 85).

Згідно ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Частиною 2 передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Частинами 1 та 3 статті 126 СК України встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).

За положеннями ч.ч. 1, 2 статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч. 3 ст. 128 СК України).

За змістом частини 4 вказаної вище статті, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Як встановлено судом, державна реєстрація народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України на підставі спільної заяви матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_6 .

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги зміст позовних вимог про визнання позивача батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; враховуючи наявність у даному випадку заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, на підставі якої внесено відомості до актового запису про народження дитини, - колегія дійшла висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, у зв`язку з чим, відсутність підстав для задоволення позову.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Колегія звертає увагу, що запис відомостей про батька до актового запису про народження №442 від 23.07.2013 здійснений саме на підставі спільної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , на підставі статті 126 СК України.

Це виключає можливість вирішення спору щодо встановлення батька дитини, шляхом подання позовної заяви про встановлення батьківства відповідно до положень статті 128 СК України, адже інформація про батька внесена до актового запису на підставі спільної заяви батька та матері.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача (співвідповідачів).

Такі порушення процесуального права не можуть бути усунуті апеляційним судом, який не наділений повноваженнями залучення нових учасників справи на стадії апеляційного провадження.

Колегія також зазначає, що належним відповідачем у справі про визнання свого батьківства ОСОБА_1 , який вважає себе батьком дитини, є ОСОБА_4 , який записаний батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апелянта щодо наявності перешкод для прийняття участі у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки судове засідання не відбулось у визначений районним судом час, через неналежне вирішення питання щодо призначення відеоконференції, що свідчить про неналежне повідомлення про виклик у судове засідання, - не спростовані матеріалами справи та є підставою для обовязкового скасування судового рішення.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія наголошує, що позивач, за наявності підстав, не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про оспорювання батьківства до особи, яка вказана батьком (на підставі ст. 126 СК України) в актовому записі про народження дитини.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова