Справа № 565/542/23
Провадження № 2/565/168/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі головуючої судді Бренчук Г.В., з участю секретаря судового засідання Щур Н.О., представника позивача адвоката Волощука П.С., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Мороченця Я.І., представника третьої особи Самохіної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 у якій просить суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у його вихованні і визначити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні із сином ОСОБА_3 , а саме, другий, четвертий тиждень місяця за місцем проживання батька, а також кожен день народження дитини 08 серпня кожного року до досягнення дитиною повноліття, святкові та неробочі дні з 11:00 год. до 15:00 год. та в період щорічної відпустки ОСОБА_2 для спільного відпочинку з дитиною без обмежень часу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року укладений між ним та відповідачем шлюб розірвано, а рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року визначено місце проживання спільного з відповідачем сина з його матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №417-РВ-22 від 18 листопада 2022 року визначено спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином. Вказує, що починаючи з дати ухвалення виконавчим комітетом зазначеного вище рішення та з 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 не виконує рішення, створює йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та неодноразово заявляє про те, що таке рішення нею виконуватись не буде. Проживаючи в одному місті, єдиною формою його спілкування з сином є нечасті телефонні розмови. Відповідач, фактично, своїми діями усунула позивача з життя сина та реально позбавила його права на виховання сина, спілкування з ним чим порушила його права та права його дитини.

Ухвалою від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання.

16 травня 2023 року відповідач подала відзив на позовну заяву у якому зазначила, що позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини не визнає повністю, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Вказала, що з моменту народження дитина постійно проживала разом з відповідачем. Після розірвання шлюбу з батьком дитини, ОСОБА_4 продовжував проживати разом з нею до 18 липня 2022 року, коли вона дозволила ОСОБА_2 провести час з дитиною. Однак після цього позивач забрав сина проживати до себе, без її згоди як матері з якою визначено місце проживання малолітньої дитини, та всупереч волі самої дитини. В добровільному порядку не відпускав дитину за місцем проживання матері, не дозволяв бачитися з дитиною, чинив на неї вплив. Син почав знову проживати з нею з вересня 2022 року. Після примусового утримання сина батьком у себе, ОСОБА_4 категорично відмовляється йти до батька, побоюючись за те, що його батько знову забере до себе та не відпустить до матері. Зазначила, що коли вона забрала ОСОБА_4 у вересні 2022 року від батька, дитина була виснажена та психологічно нестійка, на нього дуже негативно впливає розлука з нею, а батько не може змиритися з тим, що ОСОБА_4 прив`язаний до неї та переконує сина жити з ним, що з ним йому буде краще. Після прийняття виконавчим комітетом Вараської міської ради 18 листопада 2022 року рішення №417-РВ-22 вона розмовляла з ОСОБА_4 , що йому потрібно спілкуватися з батьком, на що ОСОБА_4 спочатку погодився, проводив у визначені рішенням органу опіки та піклування дні з батьком. ОСОБА_4 після проведення часу з батьком повертався додому знервований та розповідав, що батько переконував його перейти жити до нього. Одного разу, коли ОСОБА_4 потрібно було залишатися на ночівлю в батька, він зателефонував до неї та попросив його забрати, оскільки не хотів лишатися на ночівлю в батька. Коли відповідач приїхала, то ОСОБА_4 плакав, а позивач не відпускав дитину, вказуючи, що він повинен залишитися на ночівлю з ним, оскільки це передбачене рішенням органу опіки та піклування. Після того моменту ОСОБА_4 категорично почав відмовлятися йти до батька. Коли позивач приходить до ОСОБА_4 , вона відчиняє двері, впускає до квартири та дозволяє пройти до кімнати, в якій перебуває ОСОБА_4 . Однак після того, як син відмовляється йти з позивачем, він починає звинувачувати відповідача в неправильному, на його думку, вихованні дитини, при цьому кричить, виражається нецензурною лайкою в її бік. ОСОБА_4 всі ці систематичні образи в її бік чує, оскільки позивач це все робить в присутності сина.

Зазначає, що позивач при спілкуванні з сином, не намагаючись зблизитися з ним, постійно чинить на нього психологічний тиск, який проявляється в тому «ти повинен йти жити до тата, тато тобі дасть краще виховання, мама не може тебе виховати».

Відповідач стверджує, що жодних перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з сином не чинить. Нею, як матір`ю, з якою проживає дитина, жодного разу не допущено невиконання рішення органу опіки та піклування щодо участі батька у вихованні дитини. Вона кожного разу впускає ОСОБА_2 до сина, вони спілкуються, однак коли ОСОБА_4 відмовляється з ним йти, позивач в грубій, образливій формі звинувачує її в тому, в чому вона не винувата.

Вважає, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги, вони не ґрунтуються на доказах, а нею жодних перешкод у виконанні рішення органу опіки та піклування щодо участі батька у спілкуванні з дитиною не робилося та не буде робитися, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , відтак просить відмовити повністю у задоволенні позову.

31 травня 2023 року служба у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради надала суду висновок щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , затверджений рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради № 228-РВ-23 від 26 травня 2023 року.

Ухвалою від 05 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання 10 липня 2023 року не з`явився, у попередньому засіданні вказав, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказала, що жоднихперешкод у спілкуванні позивача з сином не чинить, важає, що позивачу слід налагоджувати контакт з сином.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з сином. Вказав, що в цілому погоджується з висновком Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином, однак просив не включати в графік спілкування батька з сином ночівлю.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради у судовому засіданні зазначила, що підтримує висновок щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , затверджений рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради № 228-РВ-23 від 26 травня 2023 року.

Свідок ОСОБА_5 , фахівець із соціальної роботи Вараського міського центру соціальних служб, зазначила, що між батьками ОСОБА_4 наявний конфлікт стосовно виховання сина. Повідомила, що членами комісії з питань захисту прав дитини було запропоновано, щоб фахівець центру був присутній на зустрічах ОСОБА_2 з сином. Перша зустріч відбулась 12 травня 2023 року в школі. Попередньо було з`ясовано у позивача коли і де відбудеться зустріч. Вчитель вивела ОСОБА_4 , він був спокійний, обійняв тата. Вони поспілкувались та пішли гуляти. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що вони провели разом годину півтори, гуляли по місту. Друга зустріч відбулась 16 травня 2023 року. Час другої зустрічі не узгоджувався. Перед зустрічю була проведена розмова з ОСОБА_1 у ході якої їй було повідомлено, що фахівець буде ходити на зустрічі ОСОБА_4 з татом. ОСОБА_1 сказала, що не заперечує, повідомила що до школи також підійде бабуся і запропонувала, щоб ОСОБА_4 обрав з ким він піде додому. ОСОБА_4 не вийшов зі школи. ОСОБА_2 сказав їй, що класний керівник повідомила його по телефону, що ОСОБА_4 раніше зі школи забрала бабуся. В той же день, близько 17 год. до неї зателефонувала ОСОБА_1 та повідомила, що ОСОБА_4 гуляє і запропонувала їй повідомити про це ОСОБА_2 щоб він провів час з сином. ОСОБА_2 з сином зустрівся. Більше про зустрічі їй не повідомляли.

На запитання представника відповідача ОСОБА_5 відповіла, що у її присутності з`ясовувалась думка ОСОБА_4 стосовно зустрічей з батьком, ОСОБА_4 відповів, що він не хоче, йому там не добре. На запитання, що його не влаштовує ОСОБА_4 не відповів.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 серпня 2016 року.

Рішенням Кузнецовського суду Рівненської області від 26 грудня 2017 року у справі №565/2284/17 стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, починаючи з 30 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 21 березня 2023 року.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано рішенням Кузнецовського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року у справі №565/1208/19.

Відповідно до рішення Кузнецовського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року у справі №565/511/20 місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено за місцем проживання матері ОСОБА_1 до досягнення ним чотирнадцяти років.

У висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з ним» від 21 жовтня 2022 року №7400-828-02-09-22 зазначено, що в результаті проведення оцінок потреб батьків малолітнього ОСОБА_6 встановлено, що і мати і батько здатні виконувати обов`язки щодо утримання, виховання та навчання сина.

Рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради від 18 листопада 2022 року №417-РВ-22 «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, ОСОБА_3 », спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, ОСОБА_3 , визначено таким чином:

- понеділок, середа, п`ятниця з 17 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. за місцем проживання батька;

- щосуботи за місцем проживання батька із ночівлею;

- батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за два дні до зустрічі батька з дитиною обмінюватись інформацією щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, враховуючи при цьому стан здоров`я малолітнього ОСОБА_3 , розпорядок дня та інші обставини, що мають значення для організації побачень з ним;

- у разі, якщо побачення не відбулось у визначений день та час повністю або частково з поважних причин, цей час переноситься на інший зручний для дитини та батька час та день.

Згідно відповіді служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради на адвокатський запит від 10 квітня 2023 року №148-02-09-7400-23 після прийняття рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 тричі звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради щодо невиконання рішення органу опіки та піклування та усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. Усі звернення зареєстровані у службі у справах дітей та належним чином розглянуті у терміни, передбачені законодавством, про що заявника письмово повідомлено.

Листом від 26 грудня 2022 року за №К-334-ЗГ-22 ОСОБА_2 проінформовано, що 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 до служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради надала письмові пояснення з долученням амбулаторної картки дитини, із записами сімейного лікаря, у яких зазначено, що ОСОБА_3 хворів та потребував лікування у період з 07 грудня 2022 року по 20 грудня 2022 року.

Зважаючи, що хвороба дитини є поважною причиною, рекомендовано ОСОБА_2 домовитись з мамою дитини про перенесення побачень, які не відбулись через захворювання ОСОБА_4 на інший час.

У відповіді від 02 лютого 2023 року №К-29-ЗГ-23 на звернення ОСОБА_2 зазначено, що комісією в складі працівників служби у справах дітей від 02 лютого 2023 року о 15 год. 45 хв. в присутності бабусі проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_3 . Під час бесіди дитина розповіла, що часто спілкується з батьком по телефону (в основному телефонує тато), інколи розмовляє з ним у під`їзді свого будинку, але йти з татом нікуди не хоче. На запитання чи мама відпускає його гуляти з татом, відповів «так, але я не хочу». При розгляді звернення ОСОБА_2 фактів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 чинить будь-які перешкоди батькові у спілкуванні з сином не встановлено.

Відповідно до листа Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 11 січня 2023 року №В-2аз/215/01-2023 ОСОБА_2 в період з 23 листопада 2022 року по 04 січня 2023 року сім разів звертався на спецлінію «102» з повідомленням, що ОСОБА_1 перешкоджає в спілкуванні з дитиною. Всі звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та списано в справу.

З акту служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради від 04 січня 2023 року убачається, що під час розмови з ОСОБА_3 з його слів з`ясовано, що він не бажає йти до тата, однак не зміг пояснити чому. ОСОБА_4 пояснив, що відвідував тата, але не ночував. Бажає зустрітись з татом через два дні.

У акті служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради від 02 лютого 2023 року зазначено, що в ході бесіди ОСОБА_3 повідомив, що зустрічатися з батьком не бажає, оскільки має на нього образу. На що саме ображається пояснити не зміг. Вказав, що мама не забороняє йому спілкуватись з татом, він сам не хоче.

Згідно листа Вараського ліцею №1 від 29 червня 2023 року 16 травня 2023 року (вівторок) за розкладом в учнів 1-В класу чотири уроки, останній урок закінчився об 11 год. 20 хв. Відповідно до режиму роботи Вараського ліцею №1 у другому семестрі 2022-2023 навчального року четвертий урок в учнів перших класів закінчується об 11 год. 20 хв., п`ятий урок - о 12 год. 15 хв.

Служба у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради надала суду висновок щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , затверджений рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради № 228-РВ-23 від 26 травня 2023 року, у якому зазначено, що 01 травня 2023 року проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 під час якого встановлено, що в квартирі створені належні умови для проживання та розвитку дитини.

Під час обстеження умов проживання проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_3 з якої з`ясовано, що він спілкується з батьком засобами мобільного зв`язку та коли ОСОБА_2 приходить до нього в гості. Зі слів ОСОБА_4 спілкуватись з татом він не хоче, оскільки той, коли приходить до нього на зустріч, свариться, кричить та голосно стукає у двері.

Під час вивчення умов проживання у ОСОБА_2 08 травня 2023 року встановлено, що умови проживання задовільні.

Мама підтримує зв`язок з вчителем, бере активну участь у житті класу. Цікавиться результатами навчання та виховання ОСОБА_4 . Відвідує батьківські збори, піклується про життя дитини.

Батько підтримує зв`язок з учителем в телефонному режимі, у ліцеї, коли приходить до дитини, цікавиться навчанням ОСОБА_4 .

Відповідно до оцінки потреб сім`ї, проведеної фахівцем із соціальної роботи Вараського міського центру соціальних служб в період з 28 квітня 2023 року по 08 травня 2023 року, встановлено, що подружжя розірвало шлюб у 2019 році. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживала із матір`ю, проте у 2022 році батько виявив бажання, щоб син проживав з ним. З того часу між батьками наявний гострий конфлікт стосовно виховання сина.

Обоє батьків працевлаштовані, мають задовільні житлово-побутові умови та створили належні умови для повноцінного життя та розвитку сина.

В результаті проведеної оцінки потреб батьків малолітнього ОСОБА_3 встановлено, що і мати, ОСОБА_1 , і батько, ОСОБА_2 , здатні виконувати обов`язки щодо виховання, утримання та навчання сина.

Комісією прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування, виконавчому комітету Вараської міської ради затвердити висновок щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 таким чином:

- два будні дні з 17 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. щотижня у вівторок і четвер;

- кожні перші, треті вихідні місяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька;

- кожен день народження дитини, а саме 08 серпня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.;

-батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за два дні до зустрічі батька з дитиною обмінюватись інформацією щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, враховуючи при цьому стан здоров`я малолітнього ОСОБА_3 , розпорядок дня та інші обставини, що мають значення для організації побачень з ним;

- у разі, якщо побачення не відбулось у визначений день та час повністю або частково з поважних причин, цей час переноситься на інший зручний для дитини та батька час та день.

Вказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради №228-РВ-23 від 26 травня 2023 року.

Позивач не погодився з висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради.

Відповідач в цілому погодилась з висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради, зазначила, що ночівля ОСОБА_4 у батька можлива лише за його згодою.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Однак батьки заперечили проти заслуховування думки ОСОБА_4 в судовому засіданні, покликаючись на психоемоційний стан дитини.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у виховані сина.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд вважає, що позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження того, що відповідач чинить йому перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини, відтак у задоволенні позову в частині зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 та у його вихованні слід відмовити.

Статтею 18 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це зумовлено інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20.

Суд встановив, що після припинення шлюбних відносин сторін син залишився проживати разом з матір`ю. Між сторонами у справі виник спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та його участі у її вихованні.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч.4 ст.10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

ЄСПЛ вказував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справах «Хант проти України», «Йогансен проти Норвегії»).

Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №196/1202/19.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2023 року у справі №208/4682/20 наголошував, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Враховуючи викладене вище, інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та встановити порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 згідно висновку щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради №228-РВ-23 від 26 травня 2023 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини задовольнити частково.

Встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- два будні дні з 17 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. щотижня у вівторок і четвер;

- кожні перші, треті вихідні місяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька;

- кожен день народження дитини, а саме 08 серпня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.;

- ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за два дні до зустрічі батька з дитиною обмінюватись інформацією щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, враховуючи при цьому стан здоров`я малолітнього ОСОБА_3 , розпорядок дня та інші обставини, що мають значення для організації побачень з ним;

- у разі, якщо побачення не відбулось у визначений день та час повністю або частково з поважних причин, цей час переноситься на інший зручний для дитини та батька час та день.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 липня 2023 року.

Суддя Г.В.Бренчук