Справа № 456/4491/22 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/977/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року в складі судді Микитина В.Я. в справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії, -

встановив:

У грудні 2022 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , просив стягнути надмірно виплачену відповідачеві ОСОБА_1 суму пенсії у загальному розмірі 3 788 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та, починаючи з 17.10.2017, на підставі протоколу № 3647 від 16.11.2017, отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на весь строк встановлення відповідної інвалідності.

У подальшому, на підставі рішення № 69 від 14.11.2018 відповідач ОСОБА_1 отримував згадану пенсію упродовж усього строку продовження йому інвалідності згідно виписки з акта огляду МСЕК № 1 серія 12 ААА № 835428, тобто по 31.10.2019.

Також, на підставі рішення № 69 від 19.11.2019 відповідач ОСОБА_1 отримував згадану пенсію упродовж усього строку продовження йому інвалідності згідно виписки з акта огляду МСЕК № 1 серія 12 ААБ № 325453, тобто до 31.10.2020.

Крім цього, на підставі рішення № 69 від 24.11.2020 відповідач ОСОБА_1 отримував згадану пенсію упродовж у сього строку продовження йому інвалідності згідно виписки з акта огляду МСЕК № 1 серія 12 ААВ № 038389, тобто по 31.10.2021.

Проте, з листа КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 10.01.2022 за вих. № 12, позивачеві Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області стало відомо, що відповідач ОСОБА_1 24.11.2021 пройшов повторний огляд у МСЕК № 1, однак за результатами такого огляду особою з інвалідністю не визнаний.

З врахуванням наведеного, призначена йому пенсія позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з лютого 2022 року перестала нараховуватись та припинилась. Однак, вказане призвело до переплати суми пенсії за період з 01.11.2021 по 31.01.2022 в сумі 3 788 грн.

У зв`язку з тим, що виплата пенсії відповідачеві ОСОБА_1 не поновлена, тому утримання переплати суми пенсії неможливе, для вирішення питання добровільного повернення коштів у розмірі 3 788 грн. на адресу відповідача направлено листа, в якому пропонувалось повернути виявлену переплату на рахунок позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Проте, відповідач ОСОБА_1 станом на 20.12.2022 надміру виплачену суму пенсії позивачеві Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області не повернув, у зв`язку із чим, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 17.10.2017 та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі довідки МСЕК серії 12 ААА№658361 від 17.10.2017. В подальшому виплата пенсії неодноразово продовжувалась. Через карантинні заходи, встановлені постановами КМУ, виплата ОСОБА_1 пенсії в період з 01.11.2021по 31.12.2021 також проводилась. Однак листом від 10.01.2022 №12, Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», з метою попередження переплат пенсії особам, яким виплату пенсії у період дії карантину продовжено без урахування результатів повторного огляду медико-соціальною експертною комісією, надав список осіб, які за період з 01.10.2021 по 30.12.2021 р. пройшли повторний огляд МСЕК та за його результатами не визнані особами з інвалідністю. Серед переліку осіб зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, права на отриманні пенсії по інвалідності з 01.11.2021 ОСОБА_1 не мав. З огляду на викладене, у відповідача виникла переплата пенсії в сумі 3788,00 грн.

Під час перебування в суді на розгляді позовної заяви, ОСОБА_1 23.02.2023 повернув надмірно виплачений розмір пенсії в сумі 3788,00 грн. на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Вважає, що в суду першої інстанції не було підстав для розгляду справи по суті, оскільки були наявні підстави для закриття провадження у справі, з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України - відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року та закрити провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

06 червня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін, мотивуючи його тим, що розгляд цивільної справи судом першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, у зв`язку з чим судом не враховано всі обставини справи та не надано належної правової оцінки доказам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є повернення коштів 3788,00 грн, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказана переплата пенсії відбулася не з вини позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки той припинив нарахування та виплату відповідачеві ОСОБА_1 пенсії по інвалідності одразу ж з наступного місяця за місяцем, у котрому отримав інформацію про невизнання його у встановленому порядку особою з інвалідністю. Натомість відповідач ОСОБА_1 свого обов`язку повідомити зазначеного позивача про такий факт не виконав, доказів протилежного суду не надав, що, власне, й було у причинному зв`язку з утворенням вищевказаної переплати пенсії та, очевидно, послужило підставою для повернення відповідачем ОСОБА_1 усієї суми переплати пенсії до дати ухвалення судом рішення у цій справі.

Також, суд врахував, що позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не подано відповідної заяви про відмову від позову й закриття провадження у цій справі у зв`язку з поверненням ОСОБА_1 під час судового розгляду суми надмірно виплаченої пенсії у загальному розмірі 3 788 грн. за період з 01.11.2021 року по 31.01.2022 року на відповідний рахунок позивача, тому відмовив у закритті провадження по справі.

Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, між сторонами виник спір, предметом якого є стягнення надмірно виплаченої пенсії, яка виникла через відсутність у позивача інформації про втрату відповідачем статусу особи з інвалідністю з 01.11.2021, на підставі чого до 31.01.2022 йому здійснювалось пенсійне забезпечення по інвалідності.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 17.10.2017 та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час встановлення йому відповідної групи інвалідності. Відповідач ОСОБА_1 також 09.11.2017 підписав пам`ятку пенсіонеру, у котрій, з-поміж іншого, процитований обов`язок повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що стосуються зміни розміру пенсійної виплати або припинення її виплати (а.с. 20).

Згідно із випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 658361 від 24.10.2017 року, виданої МСЕК № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», відповідачеві ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (загальне захворювання) на строк до листопада 2018 року, та визначена дата чергового переогляду - 17.10.2018 (а.с. 7).

В подальшому, за результатами чергових переоглядів, відповідачеві ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (загальне захворювання) на строк до листопада 2019 року, та визначена дата чергового переогляду - 24.10.2019, на строк до листопада 2020 року та визначена дата чергового переогляду - 29.10.2020, на строк до листопада 2021 року та визначена дата чергового переогляду - 29.10.2021 (а.с. 11, 12, 14).

Судом встановлено й те, що 13.01.2022 на адресу позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло повідомлення від КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 10.01.2022 вих. № 12, за змістом котрого відповідач ОСОБА_1 24.11.2021 пройшов повторний огляд у МСЕК № 1, проте за результатами такого огляду особою з інвалідністю не визнаний, у зв`язку з чим призначена йому пенсія позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області у лютого 2022 року перестала нараховуватись та припинилась (а. с. 15-16).

Розрахунком суми переплати стверджується наявність переплати пенсії у період з 01.11.2021 по 31.01.2022, тобто до місяця отримання позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відповідної інформації, у загальному розмірі 3788 грн. (а. с. 19).

У свою чергу, позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 11.11.2022 за вих. № 1300-5207-8/105444 звернувся до відповідача ОСОБА_1 з вимогою повернути надміру виплачену їй пенсію за період з 01.11.2021 по 31.01.2022 сумі 3 788 грн. (а. с. 18), а до цього - з листом від 17.02.2022 за вих. № 1300-5207-8/18232 звернувся до відповідача ОСОБА_1 з вимогою подати заяву та відповідні документи в оригіналі щодо утримання надміру виплаченої суми пенсії (а.с. 17), проте такі листи залишилися поза увагою зазначеного відповідача.

Станом на дату звернення позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії, надміру виплачена сума пенсії у загальному розмірі 3 788 грн. не була повернута відповідачем ОСОБА_1 .

Натомість, вказана сума переплати пенсії повернута відповідачем на відповідний рахунок позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вже під час судового розгляду цієї справи по суті, а саме 21.02.2023, що стверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» № ПН 55 про сплату.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 не вважає такий свій вчинок визнанням позову, оскільки у своїй заяві про закриття провадження у цій справі вказав, що сплата йому надміру суми пенсії відбулася не з його вини, а з вини позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (а. с. 39).

Як зазначено вище, у прохальній частині апеляційної скарги представник позивача просить про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Разом і тим, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20.

У справі "Bellet v. France" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Станом на дату ухвалення даного рішення у справі позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не подано суду відповідної заяви про відмову від пред`явленого ним позову до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії, та, як наслідок, про закриття провадження у цій справі з наведеної підстави, з огляду на що суд правомірно продовжив вирішувати спір по суті пред`явлених позовних вимог та вважав за можливе ухвалити дане рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо розгляду справи по суті, а не закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення з постановленням ухвали про закриття провадження у справі з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року в справі №638/3792/20 висловив правову позицію про те, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, добровільне повернення відповідачем надміру виплаченої пенсії після звернення позивача до суду з відповідним позовом, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, оскільки не мав визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту другого частини першої статті 255 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, із урахуванням встановлених обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано виходив із того, що підстави для стягнення надмірно виплачених коштів немає, з огляду на їх повернення відповідачем під час судового розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 липня 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк