Справа № 481/398/23
Провадж.№ 2/481/126/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.07.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М.,

представника позивача ОСОБА_12 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Новобузької міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2023 року представник органу опіки та піклування Новобузької міської ради перший заступник голови Новобузької міської ради Славінський О. звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь того закладу, де в подальшому буде перебувати дитина, або особи, яка буде опікуватись дитиною, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; подальше влаштування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати органу опіки та піклування Новобузької міської ради.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на обліку у службі у справах дітей Новобузької міської ради перебуває малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дитина, яка потрапила в складні життєві обставини через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини - ОСОБА_2 , відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до фізичного розвитку дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. В зв`язку з відсутністю умов проживання для дитини, ОСОБА_3 більшу частину свого життя перебуває у старшої сестри - ОСОБА_4 , яка в свою чергу також зростала в сім`ї батька, так як умови проживання матері не відповідали санітарним гігієнічним вимогам.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.

Ухвалою судді від 22.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 06.03.2023 року о 09:00 год.

06.03.2023 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з наданням відповідачу терміну для надання доказів.

27.03.2023 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з наданням позивачу терміну для надання доказів.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду суддею одноособово на 02.05.2023 року о 09:15 год.

18.05.2023 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшла до суду заява про поновлення строку для подання доказу та залучення до справи письмового доказу, а саме копії постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.04.2023 року, посилаючись на те, що дана постанова була винесена вже після проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді від 06.06.2023 року клопотання відповідачки ОСОБА_2 про поновлення строку для подання доказу та залучення до справи письмового доказу задоволено. Прийнято письмовий доказ, наданий відповідачкою ОСОБА_2 , а саме копію постанови Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/233/23 від 20.04.2023 року.

Ухвалою судді від 08.06.2023 року витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради Миколаївської області інформацію про підстави постановлення на облік до лікаря нарколога КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача органу опіки і піклування Новобузької міської ради Миколаївської області ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Також додала, що ОСОБА_2 неодноразово була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. 20.04.2023 року Новобузьким районним судом Миколаївської області була винесена постанова, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП. На даний час ОСОБА_2 не створила належних умов проживання, не працевлаштована. Неодноразово лікувалась, так як зловживає спиртними напоями. Перебуває на обліку у лікаря нарколога. За час перебування дитини у Комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, яка перебуває в центрі з 22.02.2023 року і по теперішній час, відповідачка не відвідувала дитину.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що за своєю дитиною доглядає, ОСОБА_3 завжди одягнена у чистий одяг, нагодована. Вдома є продукти харчування. Пояснила, що дійсно, 28.11.2022 року коли приходили працівники служби у справах дітей, у неї вдома було не прибрано, так як вона напередодні ходила збирати дрова, бо у неї в будинку пічне опалення. В будинку завжди тепло та прибрано. На час звернення позивача до суду з позовом, працювала в КП"Добробут", потім звільнилась та знову стала на облік в Новобузькому відділі Баштанської філії Миколаївського обласного центру зайнятості. Отримує допомогу, як мати одиначка у розмірі 3000 гривень, крім того періодично працює неофіційно по найму. Доньку ОСОБА_3 , яка на даний час перебуває у Комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, не відвідувала, так як там був карантин. Спілкується з нею по телефону. Донька під час спілкування завжди говорить про те, що скучає та хоче додому. Раніше вживала алкогольні напої, але зараз не вживає та хоче скорішого повернення дитини додому. Зі свідком ОСОБА_7 перебуває в неприязних відносинах, оскільки вона щоразу безпідставно скаржиться на неї до правоохоронних органів. Також підтвердила, що в лютому 2023 року донька тимчасово перебувала у сестри, оскільки навчання потребувало наявності інтернет зв`язку, якого в дома не було.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків та малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області від 03.10.2013 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України № 0 від 15.12.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , в графі батьки записано: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_2 , відомості про батька внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України (а.с.5,6).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав, виданого за №216-02-12 від 02.02.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати дитини порушує свої батьківські обов`язки, чим зашкоджує правам та інтересам доньки. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 надасть її малолітній донці право на повне державне забезпечення, належне утримання та виховання, повноцінний розвиток і отримання передбачених законодавством пільг та після досягнення нею повноліття позбавить її від обов`язків перед матір`ю, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.16-17).

З акту обстеження умов проживання від 28.11.2022 року, а саме будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_2 та її донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного т.в.о. начальника служби у справах дітей Новобузької міської ради ОСОБА_12, провідним спеціалістом служби у справах дітей Новобузької міської ради ОСОБА_13, інспектором ЮП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 вбачається, що на момент обстеження у помешканні брудно, підлога засмічена, меблі брудні та не придатні для використання. Продукти харчування в мінімальній кількості, їжа не зварена. Мати перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Для дитини відведена окрема кімната де є ліжко, на якому відсутня постільна білизна та шафа для речей (а.с.8).

З акту обстеження умов проживання від 26.01.2023 року, а саме будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_2 та її донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного т.в.о. начальника служби у справах дітей Новобузької міської ради ОСОБА_12, провідним спеціалістом служби у справах дітей Новобузької міської ради ОСОБА_13, інспектором ЮП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 вбачається, що на момент обстеження у помешканні брудно, холодно. Речі домашнього вжитку та домашнього обіходу в достатній кількості, але в занедбаному стані. На подвір`ї безлад. Для дитини облаштована окрема кімната, але через постійні сварки з матір`ю дитина проживає у сестри (а.с.09).

З акту обстеження умов проживання від 10.04.2023 року, а саме будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_2 без реєстрації, складеного т.в.о. начальника служби у справах дітей Новобузької міської ради ОСОБА_12, головним спеціалістом служби у справах дітей Новобузької міської ради ОСОБА_15, інспектором СЮП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 вбачається, що умови проживання задовільні. В будинку наявне електропостачання, але будинок від`єднано від мережі газопостачання. Кімнати умебльовані меблями старого зразка, в кімнатах речі не упорядковані, брудний посуд, продукти харчування в наявності. Для дитини відведена окрема кімната, в якій на час обстеження проживає сім`я ОСОБА_4 (а.с.36).

Згідно характеристики наданої т.в.о. директора Новобузького ліцею №7 Новобузької міської ради Миколаївської області ОСОБА_17 та класним керівником ОСОБА_16, ОСОБА_3 є ученицею 5-А класу, мама якої нехтує вихованням доньки, не приділяє належної уваги розвитку доньки, її утриманню та вихованню (а.с.10).

ОСОБА_2 з 17.02.2022 року перебуває на обліку у Новобузькому відділі Баштанської філії Миколаївського обласного центру зайнятості в статусі безробітної, про що свідчить повідомлення начальнка відділу Бабич Т. № 69-02-40/14 від 06.02.2023 року (а.с..).

Згідно постанови Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1302/22 від 07.12.2022 року, яка набрала законної сили 20.12.2022 року вбачається, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, закрито, звільнено її від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю, оголошено усне зауваження Постанова мотивована тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності усунула порушення, які були виявлені при огляді її помешкання та зобов`язалась в подальшому приділяти більшу увагу вихованню дитини(а.с.11).

Згідно постанови Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/233/23 від 20.04.2023 року, яка набрала законної сили 02.05.2023 року вбачається, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, провадження по справі закрито, звільнено її від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю, оголошено усне зауваження. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.73-75).

З повідомлення № 241-01-11 т.в.о. директора КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради Чумак О. від 19.06.2023 року, вбачається, що хвора ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на профілактичному обліку у лікаря нарколога з 28.11.2022 року. Підставою для постановлення особи на профілактичний огляд лікаря - нарколога і встановлення діагнозу є вживання алкогольних напоїв. В подальшому особа на контрольний огляд не приходила, профілактичне лікування не приймала. Враховуючи повторний огляд хворої в присутності поліції і служби у справах дітей від 26.01.2023 року встановлений діагноз: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності від алкоголю, активне вживання. Особа підлягає диспансерному нагляду з 26.01.2023 року (а.с.101).

Як пояснила відповідач, її до лікаря-нарколога ніколи не викликали та вона ним не оглядалась, стан алкогольного сп`яніння 28.11.2022 року та 26.01.2023 року не був встановлений ні за допомогою спеціальних приладів, ні шляхом відбирання аналізів, а тому доказів, що вона була в стані сп`яніння суду не надано. Контрольні огляди, профілактичне лікування їй не пропонувалось. Про те, що вона перебуває на обліку в лікаря-нарколога вона дізналась з матеріалів цивільної справи.

Свідок ОСОБА_7 під час розгляду справи, під присягою, суду показала, що вона є родичкою ОСОБА_3 через колишнього чоловіка відповідача. ОСОБА_2 нічого не робить по господарству, у неї вдома часто збираються гості, з якими вона вживає спиртні напої. Дитина - ОСОБА_3 часто приходила до неї додому та вона її годувала, так як вдома ОСОБА_2 їжу не готувала. Будинок, у якому проживає ОСОБА_2 , належить її племіннику, який помер. ОСОБА_2 не прописана в будинку та не є власником даного будинку. Вона неодноразово ставила крапельниці ОСОБА_2 , щоб вивести її з алкогольного синдрому. Після чого ОСОБА_2 тиждень не вживала спиртні напої, а потім знову починала вживати спиртні напої. З середини січня 2023 року ОСОБА_3 проживала у своєї старшої сестри - ОСОБА_4 . Із-за відсутності вдома інтернету та постійного вживання ОСОБА_2 зі своїми друзями алкогольних напоїв ОСОБА_3 ходила до своїх подруг вчити уроки. Як на теперішній час проживає відповідач їй не відомо.

Свідок ОСОБА_8 під час розгляду справи, під присягою, суду показала, що ОСОБА_2 спиртними напоями не зловживає, інколи могла випити, але зараз ні. Її донька ОСОБА_3 завжди ходила одягнена у чистий одяг. Деякий час ОСОБА_3 проживала у своєї сестри ОСОБА_4 тому, що вдома не було інтернету, і вона ходила до сестри щоб повчити уроки. Коли ОСОБА_3 забрали до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_2 не їздила до дитини, так як не має на це коштів, але вона кожного дня спілкувалась з ОСОБА_3 по телефону. На даний час ОСОБА_2 спілкується з ОСОБА_3 через вихователя, бо у останньої забрали телефон, так як після розмови з мамою ОСОБА_3 завжди плаче, хоче додому. Вона особисто теж спілкувалась з ОСОБА_3 по телефону, і остання їй говорила, що скучає за мамою та хоче додому. Про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря-нарколога вона не знає, остання ніколи не лікувалась від алкогольної залежності.

З показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11 вбачається, що дійсно ОСОБА_2 інколи вживала спиртні напої та коли була у стані алкогольного сп`яніння, то її донька - ОСОБА_3 приходила до сестри ОСОБА_4 з метою повчити уроки. На даний час ОСОБА_3 перебуває у Комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, вони з нею спілкуються по телефону, а саме, через соціальні мережі інстаграм та телеграмм, ОСОБА_3 говорить, що хоче додому, скучає за мамою. Після того, як ОСОБА_3 забрали до центру, ОСОБА_2 перестала вживати спиртні напої. Вдома у ОСОБА_2 на даний час прибрано, є продукти харчування, вона наймається на тимчасові заробітки.

Допитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 показала, що на даний час перебуває у Комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, який знаходиться у м. Первомайську. До цього проживала разом з сестрою приблизно тиждень, після чого її робітники служби у справах дітей відвезли до центру. Коли жила вдома, навчалась у 5 класі Новобузького ліцею №7 Новобузької міської ради Миколаївської області. На даний час навчається у центрі, закінчила навчальний рік добре. Пояснила, що у центрі у неї є друзі, до неї там ставляться добре, але вона хоче додому, бо скучає за своєю родиною. Хоче жити разом з мамою. Мама її ніколи не ображала і не била, інколи могла вживати алкогольні напої, на що вона їй робила зауваження. Вона сама може приготувати суп, картоплю, готували разом з мамою, їжа дома смачніша ніж в центрі. Коли мама вживала спиртні напої, це заважало їй навчатися. З мамою вона спілкується по телефону, мама говорить, що вже не вживає спиртні напої, вона їй вірить. З сестрою також спілкується по телефону. ОСОБА_7 знає, ходила до неї в гості, коли та кликала, вона її годувала та давала різні подарунки. За період її перебування в центрі ОСОБА_7 їй не дзвонила. Мама хотіла приїхати до центру, але не змогла, бо грошей не вистачає на дорогу. Коли жили разом з мамою, мама працювала, кожного дня їздила на роботу в Баштанський сад, а ввечері поверталась додому. Вдома мама і сестра ОСОБА_4 допомагали їй вчити уроки, а в центрі їй ніхто не допомагав, вона сама вчила уроки. Зауважень по поведінці до неї від вчителів немає.

Представник Комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради Біланова О.Ф. в судовому засіданні показала, що Етна активна дитина, навчається добре, приймає участь у гуртках. Розповіді про її проживання вдома частіше були негативні ніж позитивні. Мати до дитини не приїжджала, тому, що їй на дорогу треба приблизно 5000 гривень. Спілкуватися з дитиною можна на території центру у вільний від занять час, приблизно годину-дві в день.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд зважає на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Висновок органу опіки і піклування, як беззаперечний доказ ухилення матері від своїх батьківських обов`язків, суд вважає безпідставним, оскільки такий є недостатньо мотивованим та суперечить інтересам дитини, є недостатньо обґрунтованим та має рекомендаційний характер.

За час перебування малолітньої ОСОБА_3 у Комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради відповідачка спілкувалась з дитиною по мірі своїх можливостей, оскільки не має такого доходу, який би дозволив відвідати дитину у закладі. Разом з тим, вона не втратила інтересу до дитини та систематично спілкується з нею в телефонному режимі.

Як встановлено в судовому засіданні з лютого 2023 року по теперішній час ОСОБА_2 перебуває на обліку у Новобузькому відділі Баштанської філії Миколаївського обласного центру зайнятості в статусі безробітної, при цьому, як повідомила на останньому судовому засіданні відповідач, вона знову влаштувалась на роботу в КП"Добробут" різноробочою, що вказує на те, що остання змінила своє відношення та намагається довести можливість повернення дитини в сім`ю. Аналогічне бажання судом встановлене з пояснень дитини, яка хоче скорішого повернення додому та бачить зміни в поведінці матері.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Мати проти позбавлення батьківських прав категорично заперечує, просить не розлучати її з дитиною, в процесі судового розгляду надала докази зміни своєї поведінки на краще.

Звідси, необхідність та пропорційність застосування позбавлення батьківських прав до відповідача, як крайнього заходу, за встановлених обставин цієї справи, позивачем не доведено, тому позов підлягає відмові в задоволенні.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, покладаються на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 430 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування Новобузької міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: орган опіки і піклування Новобузької міської ради, адреса місцезнаходження: 55601, Миколаївська область, Баштанський район, місто Новий Буг, вулиця Площа Свободи,42, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлений 14.07.2023 року.

Суддя Вжещ С.І.