ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/64/23 Справа № 199/7376/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-Клуб», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про витребування майна,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Ренессанс-Клуб», КЖЕП «Лівобережжя», про витребування майна та просив витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №25, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року позов задоволено та витребувано від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №25, що розташоване на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 березня 2021 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року залишено без змін.

22 червня 2021 року ОСОБА_1 особа, яка не брала участі у даній справі, подав до суду апеляційну скаргу на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна у справі №199/7376/16-ц.

Дніпропетровська обласна прокуратура, відповідно до ст.360 ЦПК України, подала відзив, в якому, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги, просить закрити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року у справі №199/7376/16-ц. При цьому, у разі, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про відсутність підстав для закриття провадження, відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року у справі №199/7376/16-ц залишити без змін.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у розгляді справи, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи та не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 17 листопада 2021 року в справі №201/5161/19 (провадження №61-11297св21), від 13 січня 2021 року у справі №466/5766/13-ц (провадження №61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі №201/751/14-ц (провадження №61-1490св21), від 28 жовтня 2021 року у справі №529/690/18 (провадження №61-6006св21) та від 02 листопада 2021 року у справі №314/5611/1 (провадження №61-3829св21).

З огляду на викладене, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте, ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що 17 червня 2021 року із веб-порталу «Судова влада України» стало відомо, що у Дніпровському апеляційному суді перебуває справа №199/7376/16-ц, учасником якої є його дружина ОСОБА_2 . Таким чином, заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року стосується його прав та обов`язків, а результати розгляду вливають на його інтереси, оскільки спірне нерухоме майно було набуте ними в період шлюбу. Тобто, заявник є співвласником нежитлового приміщення, як і ОСОБА_2 , проте до участі у справі №199/7376/16-ц залучений не був. При цьому, витребування майна від ОСОБА_2 безумовно впливає на права скаржника як співвласника нежитлового приміщення, в тому числі на право заявника на нежитлове приміщення.

Так, згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.61 цього Кодексу, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно із ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України та ч.2 ст.65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно із ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Предметом даного позову є витребування від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлового приміщення №25, що розташоване на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

ОСОБА_1 звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 31 серпня 1988 року.

Спірне нежитлове приміщення було придбане ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, під час перебування у шлюбі з апелянтом.

Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладений ОСОБА_3 під час спільного проживання із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі та за згодою другого з подружжя, ОСОБА_2 , будучи залученою до участі у справі в якості відповідача, діяла в інтересах сім`ї.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , на підставі довіреності, представляв інтереси ОСОБА_2 як у суді першої так і апеляційної інстанції, що у свою чергу підтверджується відповідними процесуальними документами, а також протоколами судових засідань (т.2 а.с. а.с.7-8, 53, 161, 167-167, 168, 202, 203, 245-246, 247, 249-250, 252).

Отже, скаржник був обізнаний про наявність даного спору, а саме з 25 січня 2018 року (т.2 а.с.7-8).

Тобто, звернувшись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, а так само до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на заочне рішення суду першої інстанції від 04 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 реалізувала в своїй особі право на апеляційне оскарження судового рішення в інтересах і свого чоловіка ОСОБА_1 , оскільки спірне нежитлове приміщення перебувало в їх спільній сумісній власності і щодо якого на час розгляду справи в судах, між подружжям не існувало спорів щодо цього приміщення, яке є предметом спору за позовом прокурора.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року залишено без змін.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що витребуванням нежитлового приміщення від ОСОБА_2 та незалученням ОСОБА_1 до участі у справі, не були порушені права і обов`язки останнього як співвласника майна подружжя.

У постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №522/2736/16-ц (провадження №61-13633св21) зроблено висновок, що у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно з ч.2 ст.362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За таких обставин, оскільки ухваленим у даній справі судовим рішенням не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що провадження за його апеляційною скаргою на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 362 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-Клуб», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про витребування майна закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова