Постанова

Іменем України

07 липня 2023 року

м. Київ

справа № 524/4498/22

провадження № 61-4963св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - Полтавська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Служби безпеки України, 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центр спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року у складі колегії суддів:

Чумак О. В., Дорош А. І., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У серпні 2022 року Полтавська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Служби безпеки України, 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, - ОСОБА_2 , про витребування майна від добросовісного набувача.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 вересня 2009 року, зареєстрованого за № 4187, Державною іпотечною установою придбано у ТОВ «МЖК Житлобуд» квартиру АДРЕСА_1 , яка в подальшому безоплатно передана Службі безпеки України.

У 2010 році зазначена квартира у статусі службової була надана ОСОБА_2 , проте у 2014 році була виключена з числа службових житлових приміщень без дотримання процедури, передбаченої Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України № 792 від 06 листопада 2007 року, а саме без погодження з житлово-побутовою комісією Центрального Управління Служби безпеки України, яке має бути затверджене заступником Голови СБУ.

Вказував, що ОСОБА_2 було видано ордер №18 серії «Д»

від 15 вересня 2014 року на спірну квартиру, а у подальшому він отримав її у власність шляхом приватизації і у жовтні 2017 року відчужив за договором купівлі-продажу від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 серпня 2019 року у справі №524/6324/17, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року та постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року, задоволено позовну заяву військової прокуратури Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі СБУ, 5 Управління «Міжвідомчий центр спеціальної підготовки» Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , визнано нечинним та скасовано рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22 серпня 2014 року № 463 «Про виключення з числа службових приміщень квартири АДРЕСА_2 », визнано недійсним та скасовано ордер на жиле приміщення №18 серії «Д»

від 15 вересня 2014 року, виданий ОСОБА_2 на вказану квартиру, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 10 березня 2015 року, видане на ім`я

ОСОБА_2 .

З огляду на вказане вважав, що Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, як власник комунальної квартири, та СБУ в особі 5 Управління «Міжвідомчий центр спеціальної підготовки» Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ, як орган, за яким спірна квартира закріплена як службова, мають право витребувати її від добросовісного набувача ОСОБА_1 , оскільки вона вибула з комунальної власності незаконно, внаслідок порушення вимог законодавства, що встановлено рішення Автозаводського районного суду

м. Кременчука від 23 серпня 2019 року у справі № 524/6324/17.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 серпня 2022 року у складі судді Предоляк О. С. позовну заяву повернуто прокурору на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурором не обґрунтовано наявності визначених законодавством виключних підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, зокрема не доведено, що компетентні органи, яких прокурор зазначає як позивачів, не здійснюють своїх повноважень щодо захисту інтересів держави, зважаючи на підстави скасування рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

від 22 серпня 2014 року № 463 «Про виключення з числа службових приміщень квартири АДРЕСА_2 ».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Владислава Зубка задоволено.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 серпня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд виходив з того, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Прокурор зазначав, що у зв`язку з бездіяльністю уповноважених органів, які пропонують прокурору захистити порушені інтереси держави, та тривалим порушенням інтересів держави, існують законні підстави для вжиття заходів представницького характеру щодо витребування спірної квартири від добросовісного набувача.

Враховуючи те, що як у позовній заяві, так і в заяві на виконання вимог ухвали місцевого суду про усунення недоліків прокурором належним чином обґрунтовано підстави представництва держави у суді в особі Служби безпеки України, 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центр спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», апеляційний суд дійшов висновку, що районним судом помилково повернуто позовну заяву прокурору з підстав, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянової Ю. А. на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ульянова Ю. А., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 201/5279/18,

від 04 вересня 2019року у справі № 372/1688/17-ц, від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що всупереч висновкам апеляційного суду ані з позову, ані з додаткових пояснень прокурора не вбачається жодних обставин та доказів, які б підтверджували або давали суду підстави для висновку про те, що Кременчуцька міська рада, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, не могла виконувати своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. Сама по собі обставина незвернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави. Відповідний уповноважений орган держави не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

Крім того, зазначає, що з позовом звернувся прокурор спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, який подав цивільний позов в інтересах одночасно трьох позивачів, один з яких є органом місцевого самоврядування - Кременчуцькою міською радою, другий - Службою безпеки України, третій - відокремленим підрозділом Служби безпеки України.

В той же час, позовна вимога сформульована лише відносно інтересів одного позивача - Кременчуцької міської ради, в інтересах якої заявлено віндикаційний позов, який не має жодного відношення до оборонної або військової сфери. В цьому позові прокурор просить витребувати у приватної особи до комунальної власності її квартиру. Позовні вимоги в інтересах Служби безпеки України та/або її відокремленого підрозділу взагалі прокурором не заявляються.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У травні 2023 року до Верховного Суду на електронну та поштову адресу Верховного Суду надійшли ідентичні за змістом відзиви Керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на касаційну скаргу, в яких останній просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що постанова апеляційного суду ухвалена з дотриманням норм процесуального права і доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Зазначає, що Кременчуцька міська рада, будучи обізнаною про наявність порушень інтересів держави, незаконного вибуття житлової квартири з комунальної власності, не вживає заходів щодо усунення порушень та повернення квартири в комунальну власність. Крім того, після розгляду листів прокуратури, надісланих в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», Кременчуцька міська рада самостійно не вжила заходів щодо повернення спірної квартири до комунальної власності та запропонувала прокуратурі звернутися до суду з метою відновлення порушеного права Кременчуцької міської територіальної громади.

Крім того, спірна квартира була передана в управління Службі безпеки України, а рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

від 04 грудня 2009 року №880 її закріплено за Службою безпеки України в особі 5 Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки), як службову. Проте ані Службою безпеки України, ані 5 Управлінням (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) не вживалися заходи щодо повернення спірної квартири до сфери управління Служби безпеки України, зокрема, відомчого житлового фонду.

Вважає, що апеляційний суд правильно зазначив, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Також у травні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника Служби безпеки України та 5 Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) на касаційну скаргу, в якому останній просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що у позовній заяві та доданих до неї доказах містяться як обґрунтування щодо підстав представництва, так і відомості про повідомлення прокуратурою на виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», яке було подане до моменту скерування позовної заяви до суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2022 року Полтавська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Служби безпеки України, 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, - ОСОБА_2 , про витребування майна від добросовісного набувача.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 серпня

2022 року вказана позовна заява залишена без руху для усунення недоліків, у якій позивачу, зокрема, визначено зазначити, в чому саме полягає нездійснення або здійснення неналежним чином такого захисту вказаними суб`єктами владних повноважень (кожним окремо) з огляду на скасоване рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22 серпня

2014 року № 463 «Про виключення з числа службових приміщень квартири АДРЕСА_2 », скасований ордер та свідоцтво про право власності на вказане житло, що є виключними підставами, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді.

22 серпня 2022 року на виконання вимог ухвали суду від 18 серпня 2022 року прокурором зазначено, що звернення до суду з позовною заявою спрямоване на задоволення потреби держави у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання повернення Кременчуцькій міській територіальній громаді в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області права комунальної власності на житлову квартиру АДРЕСА_2 , а також повернення вказаної квартири до житлового фонду Служби безпеки України, як службової. Зазначено, що позивачами, після розгляду листів прокуратури, надісланих в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», самостійно не вжито заходів щодо повернення спірної квартири до комунальної власності.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 серпня 2022 року позовну заяву повернуто прокурору на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою та підстав для її скасування немає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини другої статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з частиною четвертою статті 42 ЦПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Право прокурора на здійснення представництва в суді інтересів держави гарантовано статтею 131-1 Конституції України та Законом України «Про прокуратуру». Особливості участі та статусу прокурора в цивільному процесі, а також порядок та підстави звернення прокурора до суду визначено статтею 56 ЦПК України.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Вказаним приписам кореспондують відповідні норми ЦПК України.

Так, згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення частини четвертої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Так, пунктом 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України передбачено, що крім цього, заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) зазначено, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва. Якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, зазначене не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва».

Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня

2023 року у справі № 622/1362/19 (провадження № 61-4712св21) та

від 21 червня 2023 року у справі № 178/976/21 (провадження № 61-1773св23).

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи підстави звернення до суду в інтересах держави в особі Служби безпеки України, 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, прокурор послався на те, що вказані органи не вжили вчасних необхідних заходів щодо захисту інтересів держави, відновлення законності і справедливості, відшкодування збитків, зокрема щодо витребування квартири у добросовісного набувача.

Листом від 10 лютого 2022 року за № 45-265вих-22 Полтавською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону повідомлену Кременчуцьку міську раду про судові рішення у справі

№ 524/6324/17 та запропоновано вжити відповідні заходи щодо прийняття у комунальну власність спірну квартиру.

Листом від 28 березня 2022 року за № 01-33/1968 Кременчуцька міська рада повідомила, що за інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири є ОСОБА_1 .

Листами від 17 травня 2022 року № 45-823вих-22 та №45-821вих-22 прокуратурою повідомлено Кременчуцьку міську раду та Службу безпеки України 5 управління про необхідність вжиття заходів реагування, зокрема і витребування спірної квартири із власності ОСОБА_1 , а також про те, що якщо заходи витребування майна від добросовісного набувача не вживалися, то Полтавською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону будуть вжиті відповідні заходи представницького характеру.

Листом від 29 червня 2022 року за № 28/2/380ЕП Службою безпеки України 5 Управління повідомлено Полтавську спеціалізовану прокуратуру про те, що згідно з вимогами статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Служба безпеки України 5 Управління не заперечує щодо здійснення прокурором відповідних заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави в особі Служби безпеки України та Управління.

Листом від 21 липня 2022 року за № 01-33/1968 Кременчуцькою міською радою, зважаючи на приписи статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», запропоновано Полтавській спеціалізованій прокуратурі вжити належних заходів претензійно-судового характеру з метою відновлення порушеного права Кременчуцької міської територіальної громади.

Листом від 29 липня 2022 року за № 45-1372вих-22 прокуратура повідомила про наявність порушень Службу безпеки України і також зазначила про необхідність вжиття заходів реагування, зокрема, витребування спірної квартири із власності ОСОБА_1 , а також повідомила про те, що в разі невжиття заходів про витребування спірного майна від добросовісного набувача прокуратура буде вживати відповідні заходи представницького характеру.

Листом від 11 серпня 2022 року за № 16/2237-в Управління правового забезпечення Служби безпеки України повідомлено прокуратуру про те, що заходи стосовно повернення у комунальну власність спірної квартири зокрема шляхом повернення від добросовісного набувача не вживалися, та з огляду на приписи статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», Служба безпеки України не заперечує проти вжиття заходів представницького характеру щодо витребування спірної квартири від добросовісного набувача.

З огляду на вказане прокурор зазначав, що у зв`язку з бездіяльністю уповноважених органів, які пропонують прокурору захистити порушені інтереси держави, та тривалим порушенням інтересів держави, існують законні підстави для вжиття заходів представницького характеру щодо витребування спірної квартири від добросовісного набувача.

Крім того, виконуючи вимоги ухвали суду першої інстанції від 18 серпня

2022 року про залишення позовної заяви без руху, прокурором додатково обґрунтовано підстави звернення до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі Служби безпеки України, 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центр спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Зазначав, що звернення до суду з позовною заявою спрямоване на задоволення потреби держави у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання повернення Кременчуцькій міській територіальній громаді в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області права комунальної власності на вказану квартиру, а також повернення її до житлового фонду Служби безпеки України, як службової.

Вказував, що нездійснення захисту інтересів держави у даному випадку виявляється в усвідомленій пасивній поведінці - бездіяльності позивачів, оскільки вони усвідомлюють порушення своїх прав, мають відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду протягом тривалого часу не звертаються.

З огляду на вказане вище у сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду, що прокурором належним чином обґрунтовано підстави представництва держави у суді в особі Служби безпеки України, 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центр спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області; дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви прокурору з підстав, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Отже, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційним судом не було порушено норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 201/5279/18, від 04 вересня 2019року у справі № 372/1688/17-ц, від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, тому судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни залишити без задоволення.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:Н. Ю. Сакара
О. В. Білоконь
О. М. Осіян