Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2000/23
Провадження № 2-н/935/460/23
У Х В А Л А

17 липня 2023 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Янчук В.В., вивчивши матеріали поданої заяви за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу за постачання природного газу,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд видати судовий наказ, яким з боржника ОСОБА_1 стягнути 3 639,74 гривні боргу та 268,40 гривень судового збору.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п.4, п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, в тому числі, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається заявником у заяві про видачу судового наказу визначено боржника ОСОБА_1 .

Проте, згідно копії Свідоцтва на право власності від 24 березня 2010 року вбачається, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Варто зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Отже, як встановлено із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів квартира, яка розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які повинні нести відповідальність по сплаті житлово-комунальних послугах пропорційно належними частками у праві власності на житло. Проте, в порушення вимог, передбачених п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України заявником в заяві не зазначені обставини, на яких ґрунтується вимога щодо стягнення заборгованості лише з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово комунальні послуги у розмірі 3 639,74 гривні, тоді як законодавством передбачено стягнення боргу в частках зі всіх співвласників квартири.

Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за постачання природного газу.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись статей 160, 161, 163, 165, 258 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за постачання природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя В.В. Янчук