Справа № 215/1211/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Бисовій В.А.

згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його у квітні 2023 р., просить стягнути з відповідача борг в розмірі 110965,41 грн., з яких: - 87000 грн. заборгованість за договором позики; - 23965,41 грн. 10% річних. В обґрунтування позову зазначив, що 11.06.2020 р., між ним та відповідачем було укладено договір позики № 01/20, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 87000 грн.. На підтвердження договору позики та факту передачі грошових коштів, ОСОБА_2 було написано розписку. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язалася повернути суму позики за вимогою позикодавця протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про повернення коштів. За взаємною згодою, сторони встановили проценти за користування коштами 10% річних. З моменту отримання коштів (12.06.2020 р.) до моменту звернення до суду з вимогою про стягнення боргу (14.03.2023 р.), 10% річних за вказаний період становить - 23965,341 грн.. Відповідач ухиляється від повернення суми боргу (а.с. 2-6).

Відповідач відзив на позов не надала.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 11.06.2020 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено договір позики № 01/20, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 87000 грн.. На підтвердження договору позики та факту передачі грошових коштів, ОСОБА_2 було надано розписку. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язалася повернути суму позики за вимогою позикодавця протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про повернення коштів. За взаємною згодою, сторони встановили проценти за користування коштами 10% річних. 11.12.2022 р. позивач направив вимогу про повернення боргу, цінним листом з описом та кур`єрською доставко, але лист повернувся у відділення Укрпошти відправника 14.01.2023 р., де на конверті було зазначено: «за закінченням терміну зберігання». Відразу, 16.01.2023 р. позивач повторно направив вимогу про повернення боргу цінним листом з описом та кур`єрською доставкою, але лист повернувся у відділення Укрпошти відправника 07.02.2023 р., де на конверті було зазначено: «адресат відмовився». Таким чином, позивач направив вимогу про повернення боргу, але відповідач відмовся її брати від кур`єрів Укрпошти, за письмовою відмовою, тому відповідач вжив всі можливі заходи щодо повідомлення відповідача про необхідність повернення боргу, а відповідач зловмисно уникає виконання боргових зобов`язань за договором позики. З моменту отримання коштів (12.06.2020 р.) до моменту звернення до суду з вимогою про стягнення боргу (14.03.2023 р.), 10% річних за вказаний період становить - 23965,341 грн., з чим погоджується суд (а.с. 10-11, 13, 14-21). Відповідач ухиляється від повернення суми боргу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч. І ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики, або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 1109,65 грн. судового збору.

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-277 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ): - 87000 грн. заборгованості за договором позики від 11.06.2020 р., - 23965 грн. 41 коп. 10 процентів річних, а також 1109 грн. 65 коп. судового збору, а всього 112075 грн. 06 коп..

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 11.07.2023 р..

Суддя: