ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7043/23 Справа № 265/5710/20 Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

17 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Городничої В.С., розглянувши клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі №265/5710/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення вартості 3/4 частини,-

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі №265/5710/20, повернуто заявнику без розгляду (а.с. 9).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відмовлено.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Вказана ухвала суду була отримана апелянтом 12.07.2023 року через підсистему Електронний суд в її електронному кабінеті, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

13 липня 2023 року на виконання ухвали апеляційного суду від 10 липня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. звернулась з клопотанням про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати та відкриття провадження у справі. Клопотання апелянта обгрунтоване тим, що правовий статус «самозайнята особа» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх (близький за змістом висновок сформульовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц, від 07 квітня 2020 року у справі № 743/534/16-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 910/16713/15). Отже, приватний виконавець є фізичною особою і має право користуватись пільгами, передбаченими ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Також, на підтвердження вищевказаних висновків посилається на окрему думку судді Коротенко Є.В. викладену у справі № 235/1207/20. Також посилається на те, що виконавчі листи втрачено не з вини приватного виконавця. Вона є багатодітною матір`ю, що підтверджується копією посвідчення. Відповідно до довідки від 22 липня 2022 року № 5105- заявниця є внутрішньо переміщеною особою, у зв`язку зі збройною агресією військ російської федерації на території України. Також на підтвердження незадовільного майнового стану заявниця надає копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік, відповідно до пункту 10.12 якої дохід складає 0 грн. Зазначає, що нею подаються десятки апеляційних і касаційних скарг, сплачувати судовий збір немає можливості, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб про виплачені доходи від 21.02.2023 року, а тому сплата судового збору є надмірним тягарем при відсутності доходів і свідчить про наявність перешкод у доступі до правосуддя.

Вирішуючи питання про звільнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від сплати судового збору, апеляційний суд виходить з наступного.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження №61-16827св21) зазначено, що: «єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору».

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (частина третя статті 136 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України Про судовий збір суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 та підпунктом г пункту 2 частини першої статті 8 вказаного вище Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік або якщо позивачами є члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.

Тобто, за певних умов суд може звільнити від сплати судового збору саме сторону у справі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною другою статті 16 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Тобто, за вказаних обставин від сплати судового збору звільняються позивачі-фізичні особи. Оскільки приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. в зазначеній справі не є позивачем фізичною особою, а виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, тому відсутні підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Вказане також узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в ухвалах від 05 вересня 2022 року у справі № 905/1630/15; від 31 травня 2023 року у справі №235/190/17; від 05 червня 2023 року у справі №263/13800/14-ц; від 12 червня 2023 року у справі №242/1647/20; від 13 червня 2023 року у справі №325/23/15-ц; від 03 липня 2023 року у справі №233/4053/15-ц; від 06 липня 2023 року у справі №242/1971/20; та постановах Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 235/1207/20.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Надані до клопотання копії: довідка від 22 липня 2022 року № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , заключні виписки за період з 25 лютого 2022 року по 09 березня 2023 року та з 18.03.2022 року по 09.03.2023 року, витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, посвідчення БС № 125320 від 02 червня 2016 року строком дії до 30 січня 2021 року, представник якого має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, довідка від 30.06.2023 року № ВК-5, яка підтверджує, що її син є студентом 3 курсу денної форми навчання Національного університету Одеська юридична академія, термін навчання з 21.09.2020 року по 30.06.2024 року, а також відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2022 рік, не беруться до уваги, оскільки апеляційну скаргу подає у справі приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., яка виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, а не як фізична особа, чиї інтереси були порушені та не спростовують висновки про відсутність підстав для звільнення її від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску.

Відповідно до частин першої-третьої статті 42 Закону України Про виконавче провадження кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29 вересня 2016 року «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» до витрат виконавчого провадження відноситься зокрема сплата судового збору.

Таким чином, сплата судового збору відноситься до витрат виконавчого провадження, які зокрема забезпечуються сплатою стягувачем авансового внеску при подачі заяви про відкриття виконавчого провадження.

Вказане також узгоджується з позицією Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду, викладеною в ухвалах від 17 квітня 2023 року у справі № 331/4820/22, від 20 квітня 2023 року у справі № 331/5028/22, від 27 квітня 2023 року у справі № 331/5038/22; від 05 червня 2023 року у справі №263/13800/14-ц.

Також, апеляційним судом враховується те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року № 915/955/15 зроблено висновок про те, що судовий збір справляється за подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачена Законом України «Про судовий збір» сплата судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виноситься відповідні ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18) та Верховним Судом у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 320/5719/19.

Тобто, особа, яка має намір подати, зокрема апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Окремо слід звернути увагу, що будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні до Закону України Про судовий збір не внесено.

Доводи клопотання про необхідність врахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012 апеляційний суд відхиляє, оскільки у вказаній справі суд касаційної інстанції зробив висновок за інших фактичних обставин, а саме: досліджувалося питання про відновлення виконавчого провадження, водночас за наслідками касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень, з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягнуто судовий збір за розгляд касаційної скарги.

Посилання приватного виконавця на висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 750/6872/20, від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц, від 07 квітня 2020 року у справі № 743/534/16-ц, від 06 червеня 2018 року у справі № 910/16713/15, не є слушними, оскільки в даному випадку приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. просить звільнити її від сплати судового збору з підстав передбачених статті 8 Закону України «Про судовий збір», а у вказаних постановах зроблено висновок, що громадяни, які мають статус самозайнятої особи та підпадають під ознаки відповідних пунктів статті 5 Закону України «Про судовий збір», мають право користуватися пільгами, визначеними цією статтею.

Посилання заявника в клопотанні на окрему думку судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Коротенка Є. В. на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 235/1207/20 (провадження № 61-4055св23) суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки за ч. 4 ст. 263 ЦПК України апеляційний суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не викладені окремим суддею в вигляді окремої думки.

Стосовно посилань заявника на те, що сплата судового збору є надмірним тягарем при відсутності доходів і свідчить про наявність перешкод їй у доступі до правосуддя, апеляційний суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Слід зазначити, що відмова у звільненні від сплати судового збору не порушує положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд, оскільки не перешкоджає скаржнику у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення сплати встановлені законом, тобто, справляння судового збору переслідує законну мету.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати встановлення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних заявників від пред`явлення необґрунтованих позовів, скарг.

У пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Case of Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) заява № 11681/85).

За таких обставин, підстави для звільнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції відсутні, а тому у задоволенні клопотання апелянта щодо звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Отже, за подання апеляційної скарги приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. має сплатити судовий збір.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи те, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року, для забезпечення можливості реалізації конституційного права на апеляційне оскарження необхідно продовжити приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. строк для усунення недоліку в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 8 Закону України Про судовий збір, ст. 127, 136, 185, 357 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року - відмовити.

Продовжити приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївні строк для усунення недоліку в апеляційній скарзі на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року, зазначений в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року, на десять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали і не усунення недоліку у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Суддя: В.С. Городнича