Провадження № 2/359/477/2023
Справа № 359/5667/22
У Х В А Л А

16 червня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головую чого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Івковій Д.Л.,

за участі відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

17.03.2023 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі № 359/5667/22 за позовом ОСОБА_2 до неї, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Подане клопотання обґрунтовано тим, що зі змісту позовних вимог, матеріально-правовою підставою для пред`явленого позову зазначено п. 3. ч. 1 ст. 164 СК України, жорстоке поводження з дитиною. Разом з цим, до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтверджував вчинення жорстокого поводження з дитиною.

Крім того зазначено, що матеріально правову вимогу, спір про позбавлення батьківських прав міг би виникнути виключно за наявності рішення (постанови, вироку) про притягнення її до юридичної відповідальності, проте доказів притягнення до юридичної відповідальності не надано, оскільки таких доказів не існує. Між сторонами не може існувати спору про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 з підстав жорстокого поводження з дитиною, оскільки не встановлено жодного факту жорстокого поводження відносно сина, а пред`явлений позов містить ознаки зловживання правом.

Також зазначено, що з урахуванням фактичних відносин, які склалися відносно участі відповідача у вихованні дитини, позивач пред`явив даний позов виключно з однією метою - вчинення психологічного тиску на відповідача, щоб вона відступилася від захисту своїх прав щодо виховання дитини.

Враховуючи викладено, відповідач заявляє про відсутність предмету спору щодо позбавлення батьківських прав з підстав жорстокого поводження з дитиною, та просить суд закрити справу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала клопотання та викладені обставини, та просила закрити провадження у справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, в тому числі не вийшов на зв`язок в режимі відеоконференції.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення та доводи відповідача щодо заявленого клопотання про закриття провадження у справі, в зв`язку з відсутністю предмета спору, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб,інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Згідно роз`яснень поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Слід зазначити, що предметом доведення у спорі про позбавлення батьківських прав є існування або відсутність обставин, які передбачені ст. 164 СК України, зокрема факт ухилення одного з батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Отже, обставини, на які посилається відповідач, у разі їх доведення у судовому засіданні, не свідчать про відсутність предмету спору, а виключно стосуються заперечень відповідача проти позову щодо його обґрунтованості та доведеності, у тому числі з підстав, зазначених в ч.ч.2,3 ст.13 ЦК України, за змістом яких при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; н е допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 43, 44, 45, 53, 128, 130, 131, 196-198, 255, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відмовити.

Ухвала суду самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 21.06.2023.

Суддя І. В. Муранова-Лесів