Справа № 175/2150/23
Провадження № 2/175/556/23
11 липня 2023 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Крошки М.В., представника прокуратури Скочко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра поданого в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,-
Згідно відомостей ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Державної міграційної служби України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 посвідкою на тимчасове та постійне проживання в Україні не документувались, інформація щодо оформлення ними паспортів громадянина України та паспортів громадянина України для виїзду за кордон відсутня.
Наведене свідчить, що громадяни республіки білорусь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , набувши в 2021 році спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення у власність вимоги закону щодо її відчуження протягом одного року не виконали, що є підставою для припинення права власності шляхом її конфіскації.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник Головного управління Держгеокадастру Черевик М. в судове засідання не з`явилася, до суду надала клопотання, в якому просила розглянути справу у її відсутності, а позов прокурора задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України». Заяви про розгляд справи без їх участі та відзиви на позов до суду не надходили.
Суд, за згодою прокурора Скочко В.А., визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, ухваливши на підставі вимог ст. 280 ЦПК України заочне рішення.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Як видно з Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн №025883 від 21.01.1998 року, рішенням виконавчого комітету Волоської сільської ради №56 від 15.10.1997 року ОСОБА_3 для ведення садівництва передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0678, що розташована на території с/т «Веселка» Волоської сільської ради.
За інформацією Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідкою на тимчасове та постійне проживання в України не документувалися, інформація щодо оформлення ними паспортів громадян України та паспортів громадян України для виїзду за кордон відсутня.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтями 19, 144 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб покладено обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України.
Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що саме Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності.
Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до пункту 37 постанови Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Згідно п. п. 38, 39, 43 вказаної постанови, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Судом встановлено бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а саме невжиття заходів щодо відчуження земельної ділянки, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду, що підтверджується листом №10-4-0.62-1561/2-23 від 14.03.2023 року, у зв`язку з чим представництво інтересів держави в суді у даній справі здійснюється прокурором.
Згідно ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права приватної власності на землю є громадяни України та юридичні особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Згідно ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Судом встановлено, що порушення інтересів держави у даній справі полягає в тому, що громадяни республіки білорусь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які 19.11.2021 року в порядку спадкування набули у спільну часткову власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення, вимоги закону щодо її відчуження протягом одного року не виконали, у зв`язку з чим наявні всі законні підстави для припинення їх права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.
Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору з кожного із відповідачів по 1342,00 грн..
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, -
Позов Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра поданого в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: республіка білорусь, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: республіка білорусь, АДРЕСА_1 ) про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації - задовольнити у повному обсязі.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О. Заборський