Провадження № 4-с/761/133/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Барабаш Тетяна Олегівна, Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

ВСТАНОВИВ:

06.05.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Барабаш Т.О., у якій просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення державного виконавця від 21.04.2023 р. у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/24136/15-ц, виданого 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва;

- зобов`язати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист № 761/24136/15-ц, виданий 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 14.12.2022 р. у справі № 761/24136/15-ц;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомити Шевченківський районний суд м.Києва та ОСОБА_1 про виконання даної ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 21.04.2023 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Барабаш Т.О. винесено повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/24136/15-ц, виданого 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва, з підстави, передбаченої п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що даний виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчим документом передбачено вчинення кількох дій). Посилаючись на те, що рішення державного виконавця у формі повідомлення щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа є неправомірним, оскільки виконавчий лист не суперечить вимогам закону, заявник вважає, що вказаним рішенням державного виконавця були порушені його права, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою від 08.05.2023 р. прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, однак подав відзив на скаргу, в якому проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Також подав письмове клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заінтересованої особи.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 21.04.2023 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Барабаш Т.О. винесено повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/24136/15-ц, виданого 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом міста Києва, яким боржника Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зобов`язано вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі № 761/24136/15-ц за виконавчим листом від 14.03.2016 р. та зобов`язано в десятиденний строк повідомити суд і заявника ОСОБА_1 про виконання даної ухвали суду.

Повідомлення державного виконавця мотивовано тим, що вказаний виконавчий лист не відповідає вимогам ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки цим виконавчим листом передбачено вчинення кількох дій.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Вирішуючи справу за скаргою заявника, суд керується насамперед нормами прямої дії та найвищої юридичної сили Конституції України, у статті 129 якої обов`язковість судових рішень віднесено до основних засад судочинства. За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У Рішенні № 2-рп(ІІ)/2019 від 15.05.2019 р. Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні частиною другою статті 129-1 Конституції України; порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постановах Верховного Суду від 28.05.2019 р. у справах №№ 905/2458/16, 910/11965/16, принцип обов`язковості судового рішення та обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин справи, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню; оцінка обставин справи, доводів учасників справи та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, - не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню судового рішення.

Таким чином, доводи скарги підлягають оцінці судом з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення, і при цьому оцінка доводів учасників справи та висновки суду, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно з п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, у тому числі, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Зі змісту виконавчого листа № 761/24136/15-ц від 22.03.2023 р., виданого на виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 14.12.2022 р., - вбачається, що боржника зобов`язано вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі № 761/24136/15-ц за виконавчим листом від 14.03.2016 р., а також зобов`язано в десятиденний строк повідомити суд і стягувача ОСОБА_1 про виконання даної ухвали суду.

У вказаному виконавчому листі зазначено одного боржника, а саме Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а також одного стягувача - ОСОБА_1.

Зміст резолютивної частини повністю відповідає змісту резолютивної частини судового рішення, а саме ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14.12.2022 р., і передбачає виконання цього судового рішення у повному обсязі (а не у певній частині).

Разом з тим, обов`язок повідомити суд та заявника про виконання судового рішення (ухвали) в порядку судового контролю за виконанням судових рішень - імперативно встановлено законодавцем у ст. 453 ЦПК України. Такий обов`язок входить до складу судового рішення (ухвали) про задоволення скарги, завершує остаточне поновлення порушеного права заявника, і не може вважатися вчиненням окремої дії, яка б не охоплювалась рішенням по суті вимог скарги.

Таким чином, зміст виконавчого листа № 761/24136/15-ц від 22.03.2023 р., виданого на виконання ухвали від 14.12.2022 р. повністю відповідає вимогам ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення оспорюваного рішення.

Відповідно до положень статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що виконавчий лист № 761/24136/15-ц, виданий 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва, відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що оспорюване рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Барабаш Т.О. у формі повідомлення щодо повернення вказаного виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, є неправомірним й таким, що порушує права заявника, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, враховуючи, що судом скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, суд вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) прийняти до виконання виконавчий лист № 761/24136/15-ц, виданий 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 14.12.2022 р. у справі № 761/24136/15-ц, а також у відповідності до положень ст.453 ЦПК України суд також зобов`язує Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомити суд і заявника про виконання даної ухвали у десятиденний строк з дня її одержання, оскільки таке повідомлення входить до складу комплексної дії з поновлення порушеного права заявника.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд керується положеннями ст. 452 ЦПК України, згідно з якими судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, на підтвердження факту надання і отримання професійної правничої допомоги, а також факту її оплати, заявником подано до суду договір про надання правничої (правової) допомоги від 30.03.2021 р., додаткову угоду до нього від 05.05.2023 р., детальний опис (акт) наданої правової допомоги від 25.05.2023 р. та квитанцію, відповідно до яких загальний розмір отриманої професійної правничої допомоги складає 2400,00 грн

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Барабаш Тетяна Олегівна, Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Барабаш Тетяни Олегівни від 21.04.2023 р. у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/24136/15-ц, виданого 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва.

Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) прийняти до виконання виконавчий лист № 761/24136/15-ц, виданий 22.03.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 14.12.2022 р. у справі № 761/24136/15-ц.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомити Шевченківський районний суд м.Києва та ОСОБА_1 про виконання даної ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: