Справа №:755/9567/23
Провадження №: 2/755/4852/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2023 р.суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу та супроводу батька, -

у с т а н о в и л а:

05.07.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу та супроводу батька.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви, доданими до неї документами та витребуваними судом даними про місце реєстрації відповідача, приходжу до висновку про те, що позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва і має бути передана на розгляд Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18)).

У своєму позові позивачка вказує, що вона є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Поряд із цим, на позови про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька розповсюджуються загальні правила підсудності і чинний цивільний процесуальний закон не передбачає можливості звернення із відповідним позовом до суду за місцем реєстрації/проживання/перебування позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно інформації щодо реєстрації місця проживання особи за введеним запитом ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» такої людини не знайдено, що підтверджує відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача не лише на території Дніпровського району м. Києва, а й взагалі на території м. Києва.

Відсутні дані про місце реєстрації відповідача і в Єдиному державному демографічному реєстрі, що підтверджується відповіддю №140838 від 07.07.2023 року.

Поряд із цим, положеннями ч.ч. 9, 10 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

У позові вказане місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_2 .

Така ж сама адреса відповідача міститься і у обліково-статистичній картці на цивільну справу №775/7819/22 в межах якої суд вирішував питання про розірвання шлюбу між сторонами ( АДРЕСА_2 ).

На підтвердження перебування відповідача на тимчасово окупованій території у м. Донецьку позивачка додала до свого позову копію так званого «паспорту ДНР» відповідача.

Поскільки останнім відомим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_2 , справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва і до початку вторгнення рф на територію України відносилась до територіальної юрисдикції Куйбишевського районного суду м. Донецька.

Разом з тим, розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року « Про визначення територіальної підсудності справ», відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29 серпня 2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 01 вересня 2014 року), визначено територіальну підсудність цивільних справ Куйбишевського районного суду м. Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Отже, з урахуванням зміненої підсудності розгляд справи за правилами територіальної підсудності відноситься до компетенції Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 23, 27, 28, 31, 32, 353-355 ЦПК України, ст.ст. 124, 125 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних совобод, -

п о с т а н о в и л а :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу та супроводу батька - передати на розгляд Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 12.07.2023 року.

Суддя -