ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/2293/21 Номер провадження 22-ц/814/3024/23Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року, постановлену суддею Шолудько А.В., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у справі за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Гринишина Євгенія Васильовича про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна, приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна, про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна в частині покупця, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2021 року ОСОБА_3 звернувсядо суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просив визнати договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 21 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3269, частково недійсним у частині визначення покупцем домоволодіння ОСОБА_1 , перевести права покупця вказаного домоволодіння на ОСОБА_3 ; визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:002:0374, загальною площею 0,12 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що був посвідчений 21 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3272, частково недійсним у частині визначення покупцем земельної ділянки ОСОБА_1 , перевести права покупця вказаного домоволодіння на ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею, 93,8 м2, житловою площею 51,5 м2, з обслуговуючими спорудами: огорожі №4,6, хвіртки №3, що розташовані на окремій огородженій земельній ділянці, площею 304 м2; визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, площею 0,029 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:002:0575, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 113,5 м2, житловою площею 62,6 м, з обслуговуючими надвірними будівлями і спорудами: льох літ. «Г», гараж літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма літ. «З», огорожа № 1, хвіртка № 5, колонка № 2, що розташовані на окремій огородженій земельній ділянці, площею 986 м2; визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:002:0576, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із: житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 113,5 м2, житловою площею 62,6 м2, з обслуговуючими надвірними будівлями і спорудами: льох літ. «Г», гараж літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма літ. «З», огорожа № 1, хвіртка № 5, колонка № 2, що розташовані на окремій огородженій земельній ділянці, площею 986 м2; витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:002:0576, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

24 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Гринишин Є.В. звернувся до суду з письмовим клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

1) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею, 93,8 м2, житловою площею 51,5 м2, з обслуговуючими спорудами: огорожі № 4, 6, хвіртки № 3, що розташовані на окремій огородженій земельній ділянці, площею 304 м2, що належить відповідачу АДРЕСА_2 ;

2) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 113,5 м2, житловою площею 62,6 м2, з обслуговуючими надвірними будівлями і спорудами: льох літ. «Г», гараж літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма літ. «З», огорожа № 1, хвіртка № 5, колонка № 2, що розташовані на окремій огородженій земельній ділянці, площею 986 м2, що належить відповідачу ОСОБА_2 ;

3) земельну ділянку, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:002:0576, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 ;

4) земельну ділянку, площею 0,029 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:002:0575, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована наявністю ймовірності відчуження спірного нерухомого іншим особам, оскільки відповідач ОСОБА_1 вже продала відповідачу ОСОБА_2 спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами й земельну ділянку площею 0,1 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому відповідач ОСОБА_2 з метою створення перешкод у витребуванні майна на користь ОСОБА_3 передала в іпотеку вказані житловий будинок та земельну ділянку. Крім того, відповідач ОСОБА_1 має намір продати й іншу частину колишнього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0576, площею 0,029 га, що розташована за цією ж адресою. Так, відповідач ОСОБА_1 активно знімає арешти з будинку, подала заяву до відділу реєстрації Малоданилівської селищної ради Харківської області про «виписку» всіх зареєстрованих у будинку осіб. У зв`язку з вищезгаданим позивач бажає забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом позову, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до відчуження відповідачем спірного нерухомого майна, що утруднить або зробить неможливим виконання можливого рішення суду у справі.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Гринишина Євгенія Васильовича про забезпечення позову у справі №619/2293/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна, приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна, про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна в частині покупця, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_1 відчуження у будь-який спосіб:

1) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею, 93,8 м2, житловою площею 51,5 м2, з обслуговуючими спорудами: огорожі № 4, 6, хвіртки № 3;2) земельної ділянки, площею 0,029 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:002:0575, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено ОСОБА_2 відчуження у будь-який спосіб:

1) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 113,5 м2, житловою площею 62,6 м2, з обслуговуючими надвірними будівлями і спорудами: льох літ. «Г», гараж літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма літ. «З», огорожа № 1, хвіртка № 5, колонка № 2;

2) земельної ділянки, площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:002:0576, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви - відмовлено.

Визначено, що ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом позову у цій справі є визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки в частині покупця, переведення прав та обов`язків покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння. Вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову є справедливими та законними, а тому вжиття такого заходу забезпечення позову як заборона відчуження спірного нерухомого майна відповідає принципам законності, справедливості та співмірності. Цей захід забезпечення позову застосовується для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції - скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в межах розгляду даної справи позивачем ОСОБА_3 подавалася заява про забезпечення позову, у задоволенні якої постановою Харківського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 19 травня 2022 року, відмовлено. При цьому, Верховний Суд зазначив, що відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії щодо виселення позивача зі спірного домоволодіння, яке на час вирішення спору належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, оскільки такий вид забезпечення позову неспівмірний із заявленими позовними вимогами та не стосується суті спору. Тобто, заяві ОСОБА_3 про забезпечення позову було надано правову оцінку Верховним Судом. Крім того зазначає, що представник позивача не зазначив у заяві і не надав суду доказів на обґрунтування своєї позиції щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача ОСОБА_1 . Протягом більш ніж півтора року вона не знімала арешт і не зверталася до відповідних органів, очікуючи на вирішення спору з ОСОБА_3 з метою діяти добросовісно до розв`язання спору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції - скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 нею проведено з дотримання Закону, докази наявні в матеріалах справи та даний факт не оскаржується сторонами. Зазначає, що позивач, звертаючись до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, не надав фактично жодного документа, який був би спроможний довести необхідність обмеження прав ОСОБА_2 саме у такий спосіб і, у чому полягає утруднення можливого виконання рішення суду у випадку задоволення позову, разом з тим дані питання також не висвітлені та необґрунтовані в оскаржуваній ухвалі суду. Вважає, що сам факт вчинення законним власником правочинів не може бути підставою для обмеження його прав, а доводи позивача фактично базуються на припущеннях. Крім того, зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок застосування відповідних заходів, фактично необхідно дослідити, які ж саме обставини мають місце по справі, чи не є позов надуманим та чи не свідчить така позовна заява про зловживання правом з боку позивача.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися сторони у справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду в справі цивільній на офіційні електронні адреси у порядку ч. ст. 128 ЦПК України (а.с. 109-113). 10.07.2023 року від представника позивача та 06.07.2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли заяви з проханням слухати справу у їх відсутність. Заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що у провадженні Котелевського районного суду Полтавської області з дотриманням розпорядження голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В., приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Коробець О.М., про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна в частині покупця, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Предметом позову у цій справі є визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки в частині покупця, переведення прав та обов`язків покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача зазначав, що у той проміжок часу, коли між сторонами виник цей спір, відповідач ОСОБА_1 продала відповідачу ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, існує реальна загроза виникнення порушення прав позивача ОСОБА_3 на користування власністю, що у подальшому призведе до утруднення виконання рішення суду.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що такі заходи забезпечення позову як заборона відчуження спірного нерухомого майна є співмірними із заявленими позивачем вимогами та заборона відчуження носить тимчасовий характер до ухвалення рішення у справі, а встановлені судом обставини дають підстави припускати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з урахуванням наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що є обґрунтовані підстави припускати, що подальше відчуження майна новим власником призведе до неможливості фактичного виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Виділені матеріали справи щодо оскарження ухвали свідчать про те, що ОСОБА_3 оспорюється правомірність укладення договору купівлі - продажу домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та подальше відчуження частини даного нерухомого майна ОСОБА_2 .

У разі відчуження вказаного майна, відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде неможливим, а позивач буде вимушений здійснювати додаткові процесуальні дії для відновлення свого порушеного права, зокрема, залучати до участі у справі нових учасників, пред`являти нові позовні вимоги, тощо, що призведе до порушення строків розгляду даної справи.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 грудня у справі № 372/135/19-ц (провадження № 61-13744св19), від 11 грудня 2019 року у справі № 483/478/19-ц (провадження № 61-11623св19), від 29 червня 2021 року у справі № 607/2543/19 (провадження № 61-2437св20), від 30 червня 2021 року у справі № 532/11320/19 (провадження № 61-6385св21).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом ще у травні 2021 року, даний позов містить відповідне обґрунтування позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, на даний час спір між сторонами не вирішено, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд першої інстанції має встановити під час ухвалення рішення по суті спору, тому доводи апеляційних скарг щодо підстав для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог є безпідставними.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що вжитий судом першої інстанції захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами у цій справі, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки предметом позову у даній справі є вимоги про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 розпорядилася частиною нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке у подальшому стало предметом іпотеки. У разі відчуження відповідачами спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, у подальшому у разі задоволення позову виконання рішення суду буде неможливим. Забезпечення позову у даному випадку, виступає запорукою виконання рішення суду, у разі ухвалення його на користь ОСОБА_3 , а тому вимоги про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам.

Доводи апеляційних скарг про те, що Верховним Судом у постанові від 19.05.2022 року зроблені правові висновки щодо необґрунтованості й недоцільності забезпечення позову у даній справі, то такі доводи є безпідставними, оскільки в апеляційному та касаційному порядку оскаржувалася ухвала суду першої інстанції щодо вирішення заяви про застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та будь-яким іншим особами, які будуть діяти від їх імені, вчиняти дії, щодо виселення ОСОБА_3 та членів його родини з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто висновки судів апеляційної та касаційної інстанції у даному випадку стосувалися іншого виду заходів забезпечення позову.

Колегія суддів також наголошує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не лише під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову в разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, - ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а визначений вид забезпечення, з урахуванням встановлених фактичних обставин у контексті цієї справи, є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову в цій справі.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд першої інстанції при постановленні ухвали дав відповідну правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 липня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов