З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" липня 2023 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Кабаровської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, про позбавлення батьківських прав,
03.02.2023 позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стислий виклад позиції позивача.
Сторони являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано, на даний час позивач одружена вдруге з ОСОБА_5 . Починаючи з 2017 року відповідач не цікавиться дитиною, не навідує його, не приймає участі у його вихованні та утриманні. На даний час відповідач проживає за невідомою позивачу адресою в м. Козятин. Водночас, нинішній чоловік позивача став батьком для дитини, піклується про нього, виховує та несе витрати по його утриманню та в подальшому має на меті усиновити дитину.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач відзиву на позов не подав.
Процесуальні дії, заяви та клопотання.
10.02.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.03.2023.
30.03.2023 ухвалою суду витребувано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . Підготовче засідання відкладено на 27.04.2023.
27.04.2023 до суду надійшло рішення та висновок служби у справах дітей Станіславчицької сільської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. 27.04.2023 справа була знята з розгляду через перебування судді і нарадчій кімнаті по іншій справі.
09.05.2023 розгляд справи відкладено на 29.05.2023.
29.05.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 05.07.2023.
05.07.2023 представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали подану позовну заяву та просили задовольнити її з підстав, викладених в позові.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Станіславчицької сільської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Відповідно до позовної заяви ОСОБА_3 проживає в с. Сербинівці Жмеринського району Вінницької області, однак відповідно відомостей УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 .
Відповідачу направлялись судові документи та повістки за вищевказаними адресами, проте на адресу суду повернулись поштові повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.
Суд за погодженням з представником позивача та позивачем на підстав п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу у відсутність відповідача.
Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_6 зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.5). Згідно копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 17.10.2018 шлюбі між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.6-7).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 09.11.2019 було зареєстровано шлюбі між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.8).
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).
Згідно довідки Станіславчицької сільської ради від 06.10.2022 ОСОБА_1 разом з дітьми та чоловіком ОСОБА_5 проживають в АДРЕСА_2 (а.с.10).
Відповідно до довідки Станіславчицької сільської ради від 23.01.2023 №39 ОСОБА_3 на території с. Носківці Жмеринського району не зареєстрований та не проживає (а.с.11).
Згідно довідки Носківецького закладу загальної середньої освіти І- ІІІ ступенів ОСОБА_4 навчається в даному навчальному закладі в 1 класі (а.с.12).
ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку в медичному закладі, на прийом із дитиною звертається лише матір (а.с.13).
Відповідно до висновку служби у справах дітей Станіславчицької сільської ради від 29.03.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , служба у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок затверджений рішенням Станіславчицької сільської ради від 29.03.2023 №3 (а.с.52-54). Згідно копії заяви, доданої до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідач ОСОБА_3 вернувся з завою до Служби у справах дітей Станіславчицької сільської ради, відповідно до якої добровільно відмовився від батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_4 (а.с.55).
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.
Мотиви суду. Норми права, які застосовані судом.
Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).
Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.
Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Суд погоджується із висновком служби у справах дітей Станіславчицької сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , оскільки він не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 , фактично самоусунувся. Тому на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Розподіл судових витрат.
Судові витрати слід залишити за позивачем як вона того просила.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 5, 7, 10-13, 76-82, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, Суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомо, паспорт НОМЕР_5 ), служба у справах дітей Станіславчицької сільської ради Жмеринського району (місцезнаходження: 23160, Вінницька область, Жмеринський район, с. Станіславчик, вул. Центральна, 4, ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 11.07.2023