П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року місто Київ

справа № 757/30813/20-ц

провадження№22-ц/824/4558/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ТОВ «ТОПКАРГО»

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дейнегіним Сергієм Миколайовичем,

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПКАРГО» до ОСОБА_1 , Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг, зобов`язання вчинити дії та визнання права інтелектуальної власності,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року позивач ТОВ «ТОПКАРГО» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 12 квітня 2018 року щодо всіх товарів і послуг МКТП, для яких він був зареєстрований та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відомості до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 12 квітня 2018 року для всіх класів МКТП та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність»; визнати за ТОВ «Топкарго» право інтелектуальної власності на фірмове (комерційне) найменування англійською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_2 " та українською і російською «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ «Топкарго» було створено та зареєстровано 11 лютого 2016 року. З самого початку свого створення позивач займається діяльністю у сфері транспорту, зокрема, організації перевезень різними видами транспорту, групових та індивідуальних відправлень вантажів, видачі й одержування транспортної документації та накладних, у сфері надання митних, брокерських та агентських послуг, посередницьких послуг з фрахту вантажних місць, вантажно-розвантажувальних робіт, у сфері оптової та роздрібної торгівлі господарськими та іншими товарами, в тому числі через мережу Інтернет, надання консультаційних послуг, в т.ч. з питань комерційної діяльності та пошуку партнерів, а також іншими видами діяльності.

Позивач здійснює свою діяльність з використанням свого власного комерційного (фірмового) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_2» - англійською мовою, та «ІНФОРМАЦІЯ_3» українською мовою.

Позивач є власником комбінованого знаку для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_2 », частиною якого є власне найменування, та який зареєстрований стосовно 35 та 39 класів МКТП., що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 12 лютого 2018 року.

Позивач з 28 лютого 2018 року використовує та є власником доменного імені « ІНФОРМАЦІЯ_1 ", на якому розміщений веб-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_1 », через який позивач здійснює свою діяльність з використанням свого фірмового найменування та знаку. Власником доменного імені є засновник позивача ОСОБА_2 .

Позивач з осені 2016 року і по даний час є власником сторінки в соціальній мережі « Facebook » та власником профілю «topcargo topcargo» в соціальній мережі «Instagram» Інстаграм, через які здійснює свою діяльність з використанням свого Фірмового найменуваггя та знаку. Також позивач з 18 лютого 2016 року є власником відео-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на відеохостингу «You Tube», через який позивач здійснює рекламування своєї діяльності.

В середині травня 2020 року позивач, аналізуючи бібліографічні дані свідоцтва на знаки для товарів і послуг, дізнався, що громадянином ОСОБА_1 в результаті подання 12 квітня 2018 року заявки на знак для товарів і послуг, тобто вже після реєстрації позивачем знаку, а також більше ніж через два роки після початку використання позивачем знаку та фірмового найменування у своїй діяльності, було зареєстровано знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який є ідентичним та відтворює знак та фірмове найменування стосовно 39 класу МКТП.

Позивач вважає, що знак зареєстрований відповідачем є таким, що не відповідає умовам надання правової охорони у зв`язку з тотожністю/схожістю його зі знаком позивача, і що свідоцтво було видано відповідачу внаслідок подання заявки з порушенням прав позивача.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 18 серпня 2022 року визнано недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25 травня 2020 року відносно усіх товарів та послуг, стосовно яких цей знак зареєстровано. Зобов`язано ДП «Укрпатент» внести відомості до державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг про визнання недійсними повністю свідоцтва України № НОМЕР_2 від 25 травня 2020 року та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Визнано за ТОВ «Топкарго» право інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування - «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дейнегін С.М. подав апеляційну скаргу, в який просив рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволення позовних вимог відмовити. В апеляційній скарзі зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає про те, що оскаржуваним рішенням взагалі не досліджено та не спростовано жодного доводу відповідачів та не надано наведеним запереченням та доказам правової оцінки. Рішення прийнято на підставі неналежних доказів позивача, внаслідок порушення порядку їх оформлення - неналежне засвідчення копій документів особи. Також апелянт вважає надані письмові докази неналежними з тієї обставини, що вказані докази штучно створені позивачем з метою доказування у справі, та не можуть бути перевірені відповідачами та судом. Більшість доказів доданих до позовної заяви не містять фактичних дат створення контенту. Судом першої інстанції не надано належної оцінки результатам кваліфікаційної експертизи. Позивачем не надано жодного доказу виникнення випадку змішування або плутанини використання знаку, власником якого є відповідач. Також апелянт зазначає про те, що у своїй діяльності відповідач ОСОБА_1 чітко дотримується вимог діючого законодавства. У свою чергу позивач не звертався до відповідача з заходами досудового врегулювання.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то в цій частині апелянт зазначає про те, що суми судових витрат позивача відповідач вважає необґрунтованими, детальний опис робіт до матеріалів справи не додано

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 червня 2023 року, занесену до протоколу судового засідання, замінено ДП «Український інститут інтелектуальної власності» на правонаступника - Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Дейнегін С.М. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник УКРНОІВІ - Поліщук Н.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 також підтримала і просила рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник ТОВ «Топкарго» адвокат Косенко О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Судом установлено, що позивач ТОВ «Топкарго» є власником комбінованого знаку для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 12 лютого 2018 року, частиною якого є комерційне найменування, та який зареєстрований стосовно 35 та 39 класів Міжнародної класифікації товарів та послуг.

Позивач з 2016 року і о даний час використовує позначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «ІНФОРМАЦІЯ_3» у своїй діяльності при здійсненні діловодства, листування, укладення договорів та інших правочинів, у мережі Інтернет, соціальних мережах, при рекламуванні, проведенні публічних заходів (збори, форуми, круглі столи тощо), а також у найменуванні доменного імені та комерційному найменуванні товариства. Ці обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими та електронними доказами у паперових копіях, зокрема, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Топкарго», свідоцтвом № НОМЕР_1 та бібліографічними даними свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 , відомостями про доменне ім`я «ІНФОРМАЦІЯ_1», експертним висновком № 122/2020-ЕВ від 2 червня 2020 року за результатами проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, через які позивач здійснює свою діяльність, паперовими копіями веб-сторінок у соціальних мережах позивача.

На ім`я ОСОБА_1 25 травня 2020 року видано свідоцтво України № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» відносно послуг 39 класу МКТП.

Згідно висновку експерта № 59-05/21 від 7 травня 2021 року, складеного судовим експертом Соповою К.А., за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, знак « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за свідоцтвом України № НОМЕР_2 є схожим зі знаком за свідоцтвом України № НОМЕР_1 настільки, що їх можна сплутати; знак «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом України № НОМЕР_2 є схожим настільки, що його можна сплутати з комерційним (фірмовим) найменуванням «ІНФОРМАЦІЯ_3» («ІНФОРМАЦІЯ_2»), яке використовувало Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОПКАРГО» до дати подання заявки на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 відносно послуг 39 класу МКТП, а саме: перевезення; пакування і зберігання товарів; автобусне перевезення; автомобільне перевезення; баржеве перевезення; брокерські послуги з фрахтування; буксирування; вантажні перевезення (перевезення товарів суднами); доставляння товарів; доставляння товарів поштою на замовлення; завантажувально-розвантажувальні роботи; залізничне перевезення; захищене перевезення цінностей; зберігання на складах; зберігання; збирання вторинної сировини (перевезення); інформування про рух транспорту; інформування щодо зберігання; інформування щодо перевезення; ліхтерні послуги; логістика транспортна; морське перевезення; обгортання товарів; орендування складів; перевезення броньованими автомобілями; перевезення вантажними автомобілями; перевезення гужовим транспортом; перевезення човнами; перенесення вантажу; повітряне перевезення; попереднє замовляння транспортних засобів; поромне перевезення; посередницькі послуги у перевезенні; прокат контейнерів для зберігання; річкове перевезення; розвантажування вантажів; транспортне експедирування.

Також експертом встановлено, що знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за свідоцтвом України є таким, що може ввести в оману щодо особи, яка надає послуги, а саме щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПКАРГО»

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що реєстрація спірного знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 була здійснена з порушенням прав позивача, а відтак, відповідно до ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_2 для 39-класу МКТП за заявкою №201808798 від 12 квітня 2018 року, яке було видане на ім`я відповідача ОСОБА_1 , підлягає визнанню недійсним. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідачами не надано іншого експертного висновку та не заявлено клопотання про призначення експертизи судом для вирішення питань схожості знаків та можливості введення споживачів в оману внаслідок їх використання щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, в той час як такі питання потребують спеціальних знань. Відхиляючи посилання відповідачів на висновок про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи за заявкою №m201808798, наданий під час прийняття рішення щодо реєстрації знаку за свідоцтвом України № НОМЕР_2 , суд виходив із того, що: по-перше, наслідки такого висновку є предметом судового оскарження у цій справі; по-друге, отримання відповідного висновку є обов`язковою передумовою для реєстрації будь-якого знаку для товарів і послуг, і ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» передбачає можливість визнання свідоцтва недійсним, не пов`язуючи таке право або його відсутність з дотриманням відповідних процедур під час реєстрації оспорюваного знаку, а пов`язуючи таку можливість лише з невідповідністю зареєстрованого знака умовам надання правової охорони або з порушенням прав інших осіб.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права інтелектуальної власності на комерційне найменування суд першої інстанції виходив із того, що позивач є таким, що отримав право інтелектуальної власності та виключні майнові права на комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», передбачені ч.1 ст.490 ЦК України, в тому числі виключне право використовувати комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» в якості знаку/частини знаку для товарів і послуг, з 11 лютого 2016 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та ст.492 ЦК України товарний знак - це позначення, за яким товари (послуги) одних осіб відрізняються від товарів (послуг) інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.494 ЦК України обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.п «а» , «в» п.1 ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Статтею 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в надання правової охорони, встановлені цим Законом.

Відповідно до абз.5 ч.2 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Згідно з абз.1,3 ч.3 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг; фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Пунктом 4.3.2.4 Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг передбачено, що позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Пунктом 4.3.1.9 визначено, що до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов`язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності Позначення може бути визнане оманливими або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати .

Встановивши, що реєстрація знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , була здійснена з порушенням прав позивача, знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 у зв`язку з тотожністю/схожістю зі знаком за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання свідоцтва України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_2 для 39 класу МКТП за заявкою № m201808798 від 12 квітня 2018 року, яке було видане на ім`я ОСОБА_1 , недійсним.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. Встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування..

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставинам не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Вимоги позивача щодо недійсності свідоцтва України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_2 для 39 класу МКТП за заявкою № m201808798 від 12 квітня 2018 року, яке було видане на ім`я ОСОБА_1 , підтверджуються висновком України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_2 для 39 класу МКТП за заявкою № m201808798 від 12 квітня 2018 року, яке було видане на ім`я ОСОБА_1 . Висновок експерта є належним та допустимими доказом, у висновку зазначено, що такий підготовлений для подання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Належних та допустимих доказів на спростування висновку судового експерта Сопової К.А., складеного за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності №59-05/21 від 7 травня 2021 року, представником відповідача ОСОБА_1 , у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду першої інстанції надано не було.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.489 ЦК України правова охорона надається комерційному найменуванню, якщо воно дає можливість вирізнити одну особу з-поміж інших та не вводить в оману споживачів щодо справжньої її діяльності. Право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обов`язкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне найменування частиною торговельної марки.

Відповідно до ст.8 Паризької Конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року комерційне (фірмове) найменування охороняється без обов`язкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно частиною товарного знаку.

Комерційне найменування - це найменування, під яким особа виступає у цивільному обороті і яке індивідуалізує цю особо серед інших його учасників.

Статтею 159 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання - юридична особа або громадянин - підприємець може мати комерційне найменування. Правовій охороні підлягає як повне, так і скорочене комерційне найменування суб`єкта господарювання, якщо воно фактично використовується ним у господарському обігу.. У разі, якщо комерційне найменування суб`єкта господарювання є елементом його торговельної марки, то здійснюється правова охорона і комерційного найменування, і торговельної марки.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого господарського суду України, які містяться в абз.4 п.80 постанови «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» № 12 від 17 жовтня 2012 року. момент першого використання комерційного (фірмового) найменування може встановлюватися за даними державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта господарювання, фінансово і технічної документації (рахунки, накладні, технічні умови), рекламних матеріалів, охоронних документів на об`єкти промислової власності (патенти на промислові зразки, деклараційні патенти на винаходи), реєстрації доменного імені тощо.

Установлено, що ТОВ «Топкарго» внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб 1 лютого 2016 року.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач з лютого 2016 року використовує у своїй діяльності комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Топкарго» про визнання права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності доказів, наданих позивачем, з підстав неналежного їх оформлення, додані докази створені штучно, оскільки не збігаються з датою заснування позивача як юридичної особи та на доданих роздруківках (скріншотах) відсутні посилання на дати створення електронних документів, більшість доказів не містить фактичних дат створення відповідного контенту та URL адрес, що унеможливлює встановлення фактичних дат створення відповідних веб-сторінок, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки такі доводи висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність. Відповідність доданих до позовної заяви копій документів їх оригіналу засвідчена представником позивача, що відповідачем вимогам ч.5 ст.95 ЦПК України. Відповідно до ст.100 ЦПК України позивачем подані до позовної заяви електронні докази в паперових копіях, оригінали електронних доказів знаходяться у позивача, про що останнім зазначено у позовній заяві. Відповідачем під час розгляду справи судом не заявлялось клопотання про витребування оригіналів наданих позивачем електронних доказів для огляду.

Доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості витрат позивача на професійну правничу допомогу також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення в цій частині, оскільки витрати відповідача на професійну правничу допомогу, а також інші витрати, які поніс позивач у зв`язку із залученням експерта та спеціаліста, є обґрунтованими та доведеними документами, а саме: рахунком № 22LE-VB/16-04-2020 від 16 квітня 2020 року, платіжним доручення № 1132 від 30 квітня 2020 року, платіжним дорученням № 1137 від 20 травня 2020 року, проведенням фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, розмір яких підтверджується рахунком на оплату ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» № 1-1661 від 28.04.2020 року, платіжним дорученням № 330 від 01.06.2020 року, проведенням судової експертизи, розмір яких підтверджується платіжним дорученням № 1144 від 05.06.2020 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а у значній мірі зводяться до незгоди з висновками суду.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дейнегіним Сергієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 28 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Н.В.Поліщук

В.В.Соколова