КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/845/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зменшити розмір аліментів, який визначений судовим наказом Солом`янського районного суду м Києва від 03 березня 2021 року у справі № 760/4588/21 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 до розміру 1/6 частки заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати з мотивів невідповідності висновків суду першої інстанціїобставинам справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року - без змін.

19 червня 2023 року представник відповідача - адвокат Старенький С.Є. подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування заяви зазначив, що у відзиві на апеляційну скаргу ним було наведено орієнтовний розрахунок суми судових витрат відповідачана професійну правничу допомогу в даній справі у зв`язку з розглядом апеляційної скарги позивача, а також ставилось питання про відшкодування таких витрат за його рахунок. Остаточний розмір витрат на правничу допомогу, які відповідач сплатила адвокату після подання відзиву на апеляційну скаргу згідно з умовами договору про надання правової та правничої допомоги від 01 лютого 2021 року становить 5 000,00 грн,а тому вказана сума підлягає стягненню з позивача, оскільки ухвалено судове рішення про залишення його апеляційної скарги без задоволення.

Заперечення позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Відповідно до вимог частини третьої, четвертої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Оскільки перегляд цієї справи в апеляційному порядку відбувався у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, питання про ухвалення додаткового рішення вирішується судом апеляційної інстанції у тому ж самому порядку, тобто без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернувся безпосередньо до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні його позову до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Старенький С.Є. навів попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме, вказавши, що судові витрати відповідача складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн за підготовку цього відзиву та 2 000 грн за кожну годину (повну або неповну) представництва адвоката в судових засіданнях, порушував питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом поданої апеляційної скарги, із позивача на користь відповідача. До відзиву представник долучив ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1363474 від 13 березня 2023 року та докази направлення відзиву позивачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року закінчено проведення підготовчих дій у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

14 червня 2023 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року - без змін.

Як свідчить матеріали справи, на час вирішення спору по суті позовних вимог в апеляційному суді стороною відповідача ще не були остаточно визначені понесені судові витрати на правову допомогу, відповідні докази на підтвердження розміру витрат, які відповідач сплатила за надані адвокатом послуги (виконані роботи) надано не було, а заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката надійшла після ухвалення судового рішення, відтак питання про витрати на правову допомогу не входило в предмет розгляду в суді на час вирішення справи по суті і сторони не були обізнані про остаточний обсяг та розмір таких вимог.

Отже, до процесуальних відносин, які склалися між сторонами, підлягає застосуванню положення статті 246 ЦПК, якими встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суді першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду,по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Судом встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Старенький С.Є. навів лише попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в прохальній частині відзиву він просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, проте як у відзиві на апеляційну скаргу, так і під час розгляду справи у порядку письмового провадження ним не було зроблено заяву про надання відповідних доказів протягом п`яти днів після прийняття постанови суду, що підтверджується матеріалами справи.

Станом на час прийняття Київським апеляційним судом постанови від 14 червня 2023 рокув матеріалах справи були відсутні докази на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У даному конкретному випадку виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України цілком і повністю залежало від дій та волі відповідача та її представника, між якими існували певні договірні відносини.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно пунктів 4, 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Вищевикладене дає підстави вважати, що стороною відповідача не дотримано належне виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України, що є підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 подана її представником - адвокатом Стареньким С.Є., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, є необґрунтованоюта задоволенню не підлягає, а тому правові підстави для прийняття додаткової постанови щодо відшкодування витрат на правову допомогу відповідно до вимог статей 246, 270 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 133, 134, 137, 141, 246, 270, 368, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній