РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1671/23

Номер провадження 2/495/1560/2023

21 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

17.02.2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою про скасування реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі Відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.1999 року на ім`я ОСОБА_4 був виданий Державний акт про право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 047785 на земельну ділянку площею 0,0584 га за адресою: Затоківська селищна рада, смт. Затока, садівничий кооператив «Сокіл», діл. № 1853.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадщину після смерті прийняв ОСОБА_5 (син), однак свідоцтво про право на спадщину отримати не встиг.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Спадкоємцем ОСОБА_5 є ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом.

До майна ОСОБА_5 заведена спадкова справа №259/2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

У процесі підготовки документів для видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом було надано запит щодо видачі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка належала ОСОБА_5 .

На виконання вказаного запиту була виготовлена технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та подана до уповноваженого органу для внесення відомостей до ДЗК.

Рішенням № РВ-022 від 20.12.2022 року було відмовлено у внесенні відомостей в ДЗК на підставі ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а саме: перетин ділянки з ділянкою :02:006:0014, площа співпадає на 11.9342. Іншими словами сталася «накладка» площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0014 на площу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 .

Вказаний перетин унеможливлює реєстрацію земельної ділянки за спадкоємцем.

Закон передбачає позасудовий порядок внесення змін до відомостей про земельну ділянку шляхом подання заяви власником земельної ділянки, відомості про які підлягають зміні. Вказана проблема могла бути вирішення шляхом виготовлення технічної Документації на ділянку з кадастровим номером :02:006:0014, в якій було б визначено коректні відомості про координати земельних ділянок.

Однак відповідачі не бажають вносити зміни у ДЗК в позасудовому порядку щодо відомостей про належну їм земельну ділянку. Вказана бездіяльність обмежує права позивача у набутті права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2023 року провадження по справі було відкрито.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причина неявки суду невідома.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Надіслав суду письмові пояснення.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та є спадкоємцем ОСОБА_5 , якому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0584 га, що розташована на території Затоківської селищної ради, смт Затока, садівничий кооператив «Сокіл», ділянка № НОМЕР_1 . Дані факти підтверджуються Довідкою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса № 993/02-14 від 03.03.2021 року та Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 року справа № 521/21351/20 відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з книгами записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року, наявний запис про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 914450 від 27.11.2006 року за № 01.06.506.00639 виданого на ім`я ОСОБА_6 на підставі Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2005 року по справі № 2-3973 на земельну ділянку загальною площею 0,0778 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ділянка № НОМЕР_2 для ведення садівництва.

Згідно з даними Державного земельного кадастру дана земельна ділянка в 2006 році була зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:006:0014.

30.07.2019 року в порядку інформаційного обміну від реєстратора прав на нерухоме майно, а саме Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, до Державного земельного кадастру надійшла інформація про реєстрацію права спільної часткової власності на дану земельну ділянку за гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням № РВ-022 від 20.12.2022 року було відмовлено у внесенні відомостей в ДЗК на підставі ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а саме: перетин ділянки з ділянкою :02:006:0014, площа співпадає на 11.9342. Тобто, площа земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0014 наклалася на площу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5 . Цей перетин по факту унеможливлює реєстрацію земельної ділянки позивача, тому вважає, що при реєстрації земельної ділянки відповідачі було допущено порушення меж земельної ділянки ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 791 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Частинами 1-3 статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ята статті 158 ЗК України).

Порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок позивача та відповідачів має місце. Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 (нині померлого), для індивідуального садівництва, замовником якої є ОСОБА_1 підтверджується факт накладення земельних ділянок сторін на площі 0.0070 га, проте в цій документації не вказано причину по якій відбулось таке накладення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі 5 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної Ради народних депутатів від 07.10.1998 року за № 46 йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0584 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Затоківської селищної Ради, садівничий кооператив «Сокіл», діл № 1853. Землю передано для ведення садівництва. Але ОСОБА_4 не реалізував право на державну реєстрацію, шляхом виготовлення технічної документації та внесення відповідних даних до ДЗК.

Згідно з книгами записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року, наявний запис про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 914450 від 27.11.2006 року за № 01.06.506.00639 виданого на ім`я ОСОБА_6 на підставі Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2005 року по справі № 2-3973 на земельну ділянку загальною площею 0,0778 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ділянка № НОМЕР_2 для ведення садівництва. Згідно з даними Державного земельного кадастру дана земельна ділянка в 2006 році була зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:006:0014. Підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 914450 від 26.11.2007 року.

Відповідно до пояснень Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 30.07.2019 року в порядку інформаційного обміну від реєстратора прав на нерухоме майно, а саме Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, до Державного земельного кадастру надійшла інформація про реєстрацію права спільної часткової власності на дану земельну ділянку за гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0778 га з кадастровим номером :02:006:0014 та реалізував своє право на державну реєстрацію шляхом розробки технічної документації та внесення відповідних даних до ДЗК. Відтак, при розробці технічної документації із землеустрою всі спірні питання суміжного землекористування могли бути з`ясовані на початковій стадії виготовлення землевпорядної документації.

Крім того, матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що причиною накладення суміжних земельних ділянок сторін є помилки, допущені при розробленні технічної документації саме ділянки з кадастровим номером :02:006:0014.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість даного позову й з огляду на те, що обставини, наведені позивачем, не можуть бути підставами для скасування державного акту та скасування з цих підстав реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки у заявлений спосіб відповідачі будуть позбавлені права власності на земельну ділянку, що є недопустимим та суперечить статті 153 ЗК України, відповідно до вимог якої власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Суд вважає, що внесення земельної ділянки відповідачів до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру не вимагає скасування реєстрації цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, оскільки порушення відповідачами права власності позивача на землю не доведено.

Наявні у справі докази свідчать про дотримання відповідачами вимог закону під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на зазначену земельну ділянку за відповідачами, твердження сторони позивача про порушення прав не доведено, а судом не встановлено.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Невірно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, на що вказав Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц.

Отже позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в разі відмовлення в задоволенні позовних вимог суд покладає на позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 258, 259, 263-265,268, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності права власності відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , дата народження та РНОКПП невідомі, адреса: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Затока, садівничий кооператив «Сокіл», земельна ділянка 1851.

ОСОБА_3 , дата народження та РНОКПП невідомі, адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області, , адреса: м. Одеса, вул. Космонавтів 34.

Повний текст судового рішення складено 21.06.2023 року.

Суддя Н.Д.Анісімова