СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 2/759/4044/23

ун. № 759/12955/23

14 липня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 подану її представниками адвокатом Чернеш Д.С. та ОСОБА_3, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», ТОВ «Держзакупівлі Онлайн», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Наталії Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малиновської Олени Юріївни, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про іпотечний кредит, визнання недійсними додаткових договорів до договору про іпотечний кредит та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2023 року позивач в особі представників адвоката Чернеш Д.С. та представника ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності повторно звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддя встановив, що позов не відповідає вимогам, встановленим ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду через представника - адвоката Чернеш Д.С. та представника ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2023 року у справі ун.№759/4087/23 (провадження №2/759/2285/23) головуючий суддя Петренко Н.О., встановлено, що адвокат Чернеш Д.С., який на підтвердження своїх повноважень додав до позовної заяви наступні документи: завірена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; завірена копія посвідчення адвоката №0368, виданого 24.03.2006 р., завірена копія нотаріально посвідченої довіреності.

Однак, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України, щодо зазначеного представника (адвоката) позивача його право на заняття адвокатською діяльністю припинено згідно п. 4 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 13.06.2019 на підставі рішення КДКА Дніпропетровської області (дисциплінарна палата) № 6/ДПР -19 від 13.06.2019 р.

Тобто позовна заява підписана та подана особою, що не має жодних повноважень на представництво (участь) у судовому засіданні.

Щодо представника ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності, суд зазначає наступне.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначні справи розглядаються в спрощеному позовному провадженні.

Згідно з вимогами частини першої ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; справи, що виникають з трудових відносин; справи про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Зокрема, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

З аналізу зазначених норм слід дійти висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, а відтак ці категорії справ не можуть визнаватися малозначними.

Отже, законом визначена категорія справ, яка розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, в яких представництво може здійснюватися особою, яка діє за довіреністю.

Разом з тим, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, та позовні вимоги позивача ОСОБА_1 повинні розглядатися в порядку загального позовного провадження, за яким представництво інтересів учасників здійснюється адвокатом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Оскільки справа за позовом ОСОБА_1 не є малозначною та представництво має здійснюватися саме адвокатом, а тому представник ОСОБА_3., який не є адвокатом, не має права представляти інтереси ОСОБА_1 у даній справі на підставі довіреності долученої до матеріалів справи.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що позовна заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Згідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 15, 19, 58, 60, 62, 82, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 подану її представниками адвокатом Чернеш Д.С. та ОСОБА_3, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», ТОВ «Держзакупівлі Онлайн», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Наталії Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малиновської Олени Юріївни, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про іпотечний кредит, визнання недійсними додаткових договорів до договору про іпотечний кредит та стягнення моральної шкоди - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ключник А.С.