Номер провадження: 22-ц/813/2001/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.07.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/22164/17

Номер провадження: 22-ц/813/2001/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17»,

- відповідачі - 1) Державний реєстратор Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорна Крістіна Юріївна, 2) ОСОБА_1 ,

розглянув у передбаченому ч. ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України порядку заяву адвоката Шевчука Василя Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. під час розгляду цивільної справи за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» до Державного реєстратора Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорної Крістіни Юріївни, ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності, за апеляційною скаргою адвоката Кочмана Костянтина Павловича, діючого від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17», на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Домусчі Л.В. 15 вересня 2021 року, повний текст рішення складений 24 вересня 2021 року,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСББ «Успенська 17» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 101, номер права власності №20833642) шляхом скасування запису про державну реєстрацію

ОСББ «Успенська 17» позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Без погодження відповідного суб`єкта владних повноважень та інших власників квартир будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 встановив паркан, який примикає до його квартири, чим перешкоджає вільному користуванню земельною ділянкою мешканцям будинку АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що земельна ділянка перебуває у користуванні ОСББ «Успенська 17» на підставі рішення Одеської міської ради № 1538-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею - 0,2310 га., за адресою - АДРЕСА_1 , та надання її в оренду ОСББ «Успенська 17» від 07.12.2016 року. З цих підстав ОСББ «Успенська 17» звернулося до Приморського районного суду міста Одеси із позовом про усунення перешкод в користуванні спільною власністю та зобов`язання демонтувати паркан (цивільна справа № 522/5400/17).

Під час розгляду цивільної справи № 522/5400/17 ОСББ «Успенська 17» стало відомо, що ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку, огорожі, воріт та мостіння.

Позивач вважає, що дана реєстраційна дія була вчинена всупереч положенням чинного законодавства і фактично призвела до неможливості поновити порушені права ОСББ «Успенська 17», посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127 та на п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року (Т. 1 а.с. 1 - 3).

У подальшому представника позивача звернувся із заявою про зміну предмета позову, в якій просить: 1) скасувати запис, що був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення державного реєстратора Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорної Крістіни Юріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35600121, від 09.06.2017 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) припинити право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 123 - 129, 131 - 137).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року відмовлено у задоволені вищевказаного позову ОСББ «Успенська 17».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказів про зареєстровані у встановленому законом порядку речові права за позивачем ОСББ «Успенська 17» суду надано не було. Доказів реєстрації права оренди земельної ділянки, переданої ОСББ « Успенська 17» на підставі рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 року № 1538-VII, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суду не надано. У зв`язку із чим суд дійшов до висновку про відсутність порушеного права позивача ОСББ « Успенська 17», внаслідок того, що таке право у позивача ОСББ « Успенська 17» не виникло, оскільки не зареєстроване відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Належних та допустимих доказів перешкоджання відповідачем у вільному користуванні позивачу земельної ділянки, та якої самої частини, суду не надано. Також не вбачається в чому саме полягає порушення права.

Суд дійшов висновку про відсутність спору про право власності щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Суд також вважав, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо зазначений спосіб захисту призведе до відновлення його порушених прав та яким саме чином (Т. 3, а. с. 104 - 110).

В апеляційній скарзі ОСББ «Успенська17» просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права (Т. 3, а. с. 115 - 120).

25.10.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею-доповідачем було обрано суддю - Гірняк Л.А. (Т. 3, а. с. 148).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.12.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі (Т. 3, а. с. 152 - 152 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.05.2022 року закінчено підготовку справи до розгляду (Т. 3, а. с. 158).

Справа була призначена до розгляду та перебувала у провадженні суду.

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року №126/0/15-23 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду на 08.06.2023 року (Т. 3, а. с. 180 - 180 зворотна сторона).

08.06.2023 року від адвоката Ганган В.Г., діючого від імені ОСББ «Успенська 17», надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (Т. 3, а. с. 204).

08.06.2023 року від адвоката Шевчука В.М., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без руху (Т. 3, а. с. 210 - 219).

У судовому засіданні 08.06.2023 року адвокат Шевчук В.М., діючий від імені ОСОБА_1 , підтримав клопотання про залишення апеляційної скарги без руху.

Колегією суддів в судовому засіданні 08.06.2023 року було вирішено питання щодо задоволення клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд клопотання про залишення апеляційної скарги ОСББ «Успенська 17» без руху відкладено на іншу дату (Т. 3, а. с. 242 - 242 зворотна сторона).

11.07.2023 року від адвоката Шевчука В.М., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про відвід суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., Князюка О.В..

Ознайомившись із заявою адвоката Шевчука В.М., діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого судового засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про відвід колегії суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., Князюка О.В. обґрунтована тим, що колегією суддів не було вирішено питання, щодо застосування положень ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги ОСББ «Успенська 17». Посилаючись на вищевказані обставини, відповідач зазначає, що наявні обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів.

Ознайомившись із заявою про відвід суддів, колегія суддів вважає, що вищезазначені доводи адвоката Шевчука В.М., діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід колегії суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., Князюка О.В. не можуть бути підставою для відводу суддів, виходячи з наступного.

Згідно тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: 1) забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; 2) суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Заявник зазначає, що не застосування до апеляційної скарги норм передбачених ч. 2 ст. 357 ЦПК України суддями, свідчить про те, що суд став на сторону позивача, про можливість ухвалення колегією суддів рішення на користь ОСББ «Успенська 17», що викликає сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів

Відповідно до ч. 6 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Колегія суддів підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому, відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Щодо зазначених апелянтом у заяві обставин про відвід не додано жодного належного, достатнього, достовірного і допустимого доказу.

За вищевказаних у заяві про відвід доводів підстави для відводу відсутні.

Інших підстав для відводу суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., їх самовідводу за наявними на даний час у справі матеріалами не виявлено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що адвокат Шевчук В.М., діючий від імені ОСОБА_1 , не довів наявність будь-яких обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., Князюка О.В. при розгляді даної цивільної справи. Доводи заяви адвоката Шевчука В.М., діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів є недоведеними. Заява є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлено відвід.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про визнання заяви про відвід необґрунтованою не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Заяву адвоката Шевчука Василя Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., Князюка О.В. - визнати необґрунтованою.

Справу передати до канцелярії апеляційного суду для визначення у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку судді для вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе