РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Виговської Д.Ю.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , про виділ в натурі нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити йому в натурі 18/100 ідеальних частин з житлового будинку АДРЕСА_1 , виділивши наступні приміщення: коридор № 4-1, площею 2,1 кв.м., санвузол №4-2, площею 2,6 кв.м., кухню №4-3, площею 6,4 кв.м., вітальню №4-4, площею 13,3 кв.м., житлову кімнату №4-5, площею 17,4 кв.м., що разом становить 41,8 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідно до договору дарування від 23.11.2009 року йому на праві власності належить 18/100 частин житлового будинку за вказаною адресою, фактично він користується приміщеннями за № № 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5.

В позовній заяві викладено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 також зареєстроване за ОСОБА_2 в розмірі 33/100 ідеальних частин, ОСОБА_3 8/100 ідеальних частин, ОСОБА_4 14/100 ідеальних частин, ОСОБА_5 27/ 200 ідеальних частин, ОСОБА_6 27/200 ідеальних частин.

ОСОБА_1 зазначає, що на його замовлення судовим експертом Свістуновим І.С. проведено будівельно - технічну експертизу № 1279/02/-2022 від 01.02.2022 р., згідно з висновком якої існує можливість виділити йому належну частку житлового будинку в розмірі 18/100 ідеальних частин, загальною площею 41,8 кв.м.

Посилаючись на ст. 183, 356, 364 ЦК України просить виділити йому в натурі частину зі спільної власності, право на що він має.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою суду від 26.12.2022 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

24.01.2023 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначеного підготовче судове засідання.

В підготовчі судові засідання, які були призначені на 15.02.2023 року та 16.03.2023 року учасники справи не з`явились.

Від представника позивача - адвоката ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд справи без його участі, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі (а.с. 36, 52).

На стадії підготовчого провадження будь-які заяви та клопотання, які підлягають вирішенню судом в підготовчому судовому засіданні відповідно до ст. 197 ЦПК України від учасників справи до суду не надходили.

Ухвалою суду від 16.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначено по суті.

В судові засідання з розгляду справи по суті 20.04.2023 р. та 29.06.2023 року позивач та його представник адвокат Бородін Д.В. також не з`явились. Адвокат Бородін Д.В. повторно подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити (а.с. 62, 89).

Відповідачі в судові засідання 15.02.2023 р., 16.03.2023 р., 20.04.2023 р., 29.06.2023 року не з`являлись, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судові повістки неодноразово направлялась відповідачам як за зареєстрованим місцем їх проживання (а.с. 56-60), так і за місцем занаходження майна, яке є предметом поділу, але повернулись на адресу суду з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.40-51, 72-88).

На підставі положень ст.ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового провадження і ухвалити рішення за наявними в справі доказами.

Відповідно до приписів статті 107 ЦПК України фіксування судового засідання 29.06.2023 року технічними засобами не здійснювалось, на підставі положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України у зв`язку зі складністю справи складення повного тексту судового рішення відкладено на десять днів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що згідно договору дарування частини житлового будинку від 23.11.2009 р. ОСОБА_1 прийняв у власність 18/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_8 № 78 від 29.03.2019 р. ОСОБА_1 володіє 18/100 частинами житлового будинку АДРЕСА_1 та користується приміщеннями: коридор № 4-1, площею 2,1 кв.м., санвузол №4-2, площею 2,6 кв.м., кухня №4-3, площею 6,4 кв.м., вітальня №4-4, площею 13,3 кв.м., житлова кімната №4-5, площею 17,4 кв.м (а.с. 9).

Зі змісту листа начальника КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 396 від 06.08.2021 року вбачається, що право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване за: ОСОБА_2 в розмірі 33/100 ідеальних частин, ОСОБА_3 8/100 ідеальних частин, ОСОБА_4 14/100 ідеальних частин, ОСОБА_5 27/200 ідеальних частин, ОСОБА_6 27/200 ідеальних частин (а.с.10)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 128849422 станом 25.06.2018 року складовими частинами об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , гараж В, уборна У, уборна У-У, огорожа № 1-2 , право приватної спільної часткової власності на 18/100 частин будинку зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до висновку судового експерта Свістунова І.С. за результами проведення будівельно- технічної експертизи №1279/02-2022 від 01.02.2022 р. виділ частки ОСОБА_1 в розмірі 18/100 у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , при якому виділити йому коридор № 4-1 (площею 2,1 кв.м), санвузол № 4-2 (площею 2,6 кв.м), кухню № 4-3 (площею 6,4 кв.м), вітальню № 4-4 (площею 13,3 кв.м) та житлову кімнату № 4-5 (площею17,4 кв.м), є технічно можливий за умови незначного відступу від ідеальної частки ОСОБА_9 . Відступ від ідеальних часток становить: для ОСОБА_1 на 4,4 кв.м. більше, для інших співвласників на 4,4 кв.м. менше (а.с.12-17).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Нормами статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини 2 статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі №6-12цс13 сформульований правовий висновок, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Судова практика щодо питання застосування статей 364, 367 ЦК України є сформованою, сталою, змін не зазнавала, підтримана в подальших рішеннях Верховного Суду, зокрема, у постановах від 22.02.2020 року в справі № 279/4966/16, від 29.09.2020 року в справі №286/3653/18, від 06.10.2021 року в справі № 336/1136/19, від 23.11.2022 року в справі № 462/1585/16 тощо.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція № 55).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Таким чином, при виділі у власність позивачу частини спірного житлового будинку суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачам, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси усіх сторін.

Враховуючи, що правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 462/1585/16-ц.

На замовлення ОСОБА_1 проведено будівельно-технічну експертизу, згідно висновку експерта №1279/02-2022 від 01.02.2022 р. (а.с. 12-17) запропонований один єдиний варіант, згідно якого виділ частки ОСОБА_1 у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , при якому виділити йому коридор № 4-1 (площею 2,1 кв.м), санвузол № 4-2 (площею 2,6 кв.м), кухню № 4-3 (площею 6,4 кв.м), вітальню № 4-4 (площею 13,3 кв.м) та житлову кімнату № 4-5 (площею17,4 кв.м), є технічно можливий за умови незначного відступу від ідеальної частки ОСОБА_9 . Відступ від ідеальних часток становить ОСОБА_1 (18/100 частки) на 4,4 кв.м. більше, для інших співвласників (82/100 частки) на 4,4 кв. м. менше, в одиницях ринкової вартості житлового будинку для ОСОБА_1 (18/100 частки) - 19203, 00 грн менше, для інших співвласників (82/100 частки) - 19203, 00 грн більше. Можливий варіант виділу частки ОСОБА_1 в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами із зазначенням розміру частки по вартості, що становлять приміщення, які пропонуються виділити, та розміру компенсації у зв`язку з відхиленням від розміру частки. При цьому майно, яке просить виділити в натурі ОСОБА_1 , складає 17/100, відповідно частка інших співвласників збільшуться до 83/100, на користь ОСОБА_1 підлягає сплата грошової компенсації в розмірі 19203, 00 грн.

Крім того, для відповідності виділеного об`єкта нерухомого майна вимогам будівельних норм, необхідно провести певні ремонтно-будівельні роботи.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що для проведення експертизи заявником були надані: копія листа начальника КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 396 від 06.08.2021 року; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 128849422 станом 25.06.2018 року; копія довідки ФОП ОСОБА_8 № 78 від 29.03.2019 р.; копія технічного паспорта на згаданий житловий будинок, складений станом на 01.07.2008 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради.

Копії цих же документів долучені позивачем до позовної заяви, окрім технічного паспорту.

При цьому у висновку експерта підкреслено, що "в заяві від 01.12.2021 року зазначено наступне: "Експертизу проводити з обсягом наданих на дослідження документів без проведення натурного обстеження. Наданий перелік матеріалів є вичерпним."

Суд звертає увагу, що позивач до позовної заяви не долучив докази, які підтверджують зареєстроване право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , актуальні на час звернення до суду та розгляду справи, документи датовані 2018-2021 роками. Будь-яких клопотань про витребування доказів у разі неможливості надання їх самостійно під час розгляду справи до суду також не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , окрім позивача, зареєстроване за: ОСОБА_2 в розмірі 33/100 ідеальних частин, ОСОБА_3 8/100 ідеальних частин, ОСОБА_4 14/100 ідеальних частин, ОСОБА_5 27/200 ідеальних частин, ОСОБА_6 27/200 ідеальних частин.

При цьому згідно висновку експерта в ньому не наведені відомості щодо розміру часток кожного зі співвласників, окрім позивача. Частки всіх інших співласників просто обраховані в загальному розмірі без жодної конкретизації щодо фактичного користування приміщеннями іншими співласниками, його відповідність часткам тощо, що не може вважатись вірним.

Виходячи з вимог ЦК України та судової практики, які наведені вище, у разі, якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Зі змісту запропонованого варіанту, який і просить застосувати позивач, вбачається, що виділ частки позивача можливий з відхиленням від його частки, на його користь підлягає стягненню компенсація, при цьому з даного висновку не вбачається за можливе взагалі встановити, розмір частки кого з інших співвласників відповідно підлягає зміні, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості в рішенні змінити ідеальні частки інших співвласників, визначивши їх розмір, що є недопустимим, оскільки фактично при такому виділі питання щодо розміру часток решти співвласників у праві спільної часткової власності залишається не вирішеним, що призводить до суттєвого порушення їх прав.

Верховним Судом сформована послідовна судова практика, що поділ та виділ майна є різними правовими категоріями, зокрема, в постанові від 19.05.2021 року у справі № 501/2148/17 зазначено, що при поділі майно поділяється між усіма співвласниками та правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі правовідносини спільної часткової власності зберігаються (як правило), і припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком є випадки, коли майно належить двом співвласникам.

Таким чином, можна дійти висновку, що у випадку виділу частки одного зі співвласників зі спільного майна з відхиленням від часток існує потреба в їх зміні, саме в рішенні суду розмір таких часток підлягає визначенню.

Разом з тим, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд позбавлений можливості визначити розмір часток, які залишаються в інших співвласників після виділу частки позивача, оскільки позивач таких вимог не заявляв і матеріали справи таких розрахунків не містять.

Водночас, по тексту позовної заяви позивач зазначив, що він згодний на отримання компенсації в рахунок зменшення його частки в спільному майні. При цьому такі вимоги не заявлені, позивачем не доведено, судом не встановлено, частка кого з відповідачів підлягає збільшенню у зв`язку зі зміною розміру часток, в якому розмірі, а відтак неможливо вирішити питання щодо стягнення компенсації на користь позивача, з кого зі співвласників і в якому розмірі вона підлягає стягненню.

Крім того, суд вважає, що позивач на підставі доказів не довів, що між сторонами взагалі існує будь-який спір, що виключає можливість ініціювати судове провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи з приписів наведених норм, в межах даного спору підлягає доказуванню факт порушення відповідачами права позивача на виділ його частки зі спільного майна.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконливого висновку, що позивач не довів, що у добровільному порядку неможливо вирішити питання про виділ майна, шляхом укладення між співвласниками відповідної угоди, яка підлягає нотаріальному посвідченню і є підставою для виникнення відповідного права власності на виділене майно. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивач звертався до співвласників, проте отримав відмову, або не отримав жодної відповіді на своє звернення.

На урегулювання вказаних правовідносин поширюється дія Інструкції № 55, норми якої визначають порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Пунктом 3.1. Інструкції № 55 передбачено, що розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів.

Відповідно до п. 3.2. Інструкції № 55 право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Згідно з п. 3.3 Інструкції № 55 в разі відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Таким чином, законодавчо передбачено досудове врегулювання питань, пов`язаних, в тому числі з виділом та з розрахунком часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна та визначено суб`єктів виконання таких робіт.

Лише за наявністю спору між співвласниками з приводу зміни часток - останній підлягає вирішенню в суді.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що позивач, як співвласник, здійснив дії, визначені в положеннях вказаної Інструкції № 55, натомість звернувся до суду з даним позовом, що виглядає як намагання останнього перекласти вирішення питань, пов`язаних з визначенням часток між співвласниками на суд за межами законодавчо визначеної досудової процедури.

Отже, на переконання суду, наведене є свідченням не дотримання позивачем передбаченого Інструкцією № 55 порядку звернення до визначеного законом суб`єкта господарювання для проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Судова практика є послідовною в питаннях, що в судовому порядку підлягає захисту виключно порушене право, судове провадження не може бути ініційоване для виконання завдань, які можуть бути вирішені в позасудовому порядку шляхом звернення до компетентних оррганів.

Слід звернути увагу, що ухвалою суду від 26.12.2022 року, залишаючи позовну заяву без руху, суд серед іншого, вказував ОСОБА_1 , що в позовній заяві відсутній виклад обставин та посилання на докази, які їх підтверджують, що між співвласниками існує спір щодо виділу в натурі позивачу частини майна, яке належить йому на праві власності. Натомість на виконання вимог ухвали суду від 26.12.2022 р. позивач вказав, що наявність чи відсутність спору між співвласниками будинку може бути встановлене під час розгляду справи безпосередньо в судовому засіданні.

Позивач неодноразово викликався в судові засідання, проте жодного разу до суду не з`явився, письмових доказів чи пояснень не надав. Матеріали справи містять докази, що ОСОБА_1 звертався за юридичною допомогою до адвоката Бородіна Д.В., який незважаючи на зміст заявлених вимог на призначені дати судових засідань направляв заяви про розгляд справи без його участі.

Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позивачем не доведено, що між сторонами існує спір, а також за встановлених обставин суд позбавлений можливості здійснити виділ частки житлового будинку в натурі з дотриманням прав інших співвласників, оскільки при ухваленні рішення необхідно вирішити питання про зміну розміру часток співвласників, що є обов`язковим, а їх розрахунки в матеріалах справи відсутні, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ в натурі нерухомого майнавідмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНКПО НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОПП: в матеріалах справи відсутній;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; місце знаходження майна: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , місце знаходження майна: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОПП: в матеріалах справи відсутній.

Повний текст рішення складено 10.07.2023 року.

Суддя О.В. Стрілецька