СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15306/17

пр. № 2/759/212/23

10 липня 2023 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Мовчана О.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, стягнення подвійної вартості автомобіля та відшкодування моральної шкоди,суд -

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року в провадження Святошинського районного суду м.Києва на новий судовий розгляд надійшла дана справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, стягнення подвійної вартості автомобіля та відшкодування моральної шкоди.

Звертаючись до суду у жовтні 2017 року з даним позовом до ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 15 травня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було досягнуто домовленість про купівлю-продаж за 35 000 доларів США належного відповідачу автомобіля марки Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер двигуна НОМЕР_3 .

У позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що на виконання вказаного правочину, вчинення якого відбувалося у Центрі ДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області шляхом оформлення довідки-рахунку від 15 травня 2014 року № ВІА469185, він передав відповідачу ОСОБА_2 кошти у зазначеному розмірі та отримав від ОСОБА_2 придбаний автомобіль. Цього ж дня 15 травня 2014 року працівниками зазначеного Центру ДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області позивачу було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також було замінено державний номерний знак автомобіля на НОМЕР_4 .

Позивач ОСОБА_1 посилався на те, що на момент придбання, автомобіль мав незначні технічні несправності, що підтверджується відомостями з офіційного сервісного центру «Тойота» у м. Дніпропетровську.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що з метою продажу вказаного автомобіля 25 квітня 2017 року він замовив у НДЕКЦ експертизу транспортного засобу, якою було встановлено факти заміни ідентифікаційного номеру кузову транспортного засобу шляхом перебивання символів у незаводських умовах, нанесення маркування «НОМЕР_2» та нанесення (перебиття) номеру двигуна «НОМЕР_5». На підставі зазначеного висновку експерта, 08 червня 2017 року територіальним сервісним центром № 5142 Регіонального сервісного центру в Одеській області скасована державна реєстрація автомобіля за ОСОБА_1 .

За вказаними фактами підробки номерів агрегатів слідчим слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0001707 від 26.04.2017 про вчинене кримінальне правопорушення за статтею 290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу) та розпочато досудове розслідування.

В межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року було накладено арешт на транспортний засіб Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_4 , заборонено ним розпоряджатися та повернуто на зберігання ОСОБА_1 ..

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що йому стало відомо про 3 власників автомобіля Toyota Highlander, 2011 року випуску, у період з 2011 до 2017 року - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та власне самого позивача ОСОБА_1 .. Від першого власника автомобіля - ОСОБА_3 , стало відомо, що в серпні 2013 року ОСОБА_3 відчужував ОСОБА_2 транспортний засіб після серйозного ДТП у непридатному для експлуатації стані, тоді як на момент продажу цього автомобіля ОСОБА_1 , даний автомобіль був у відновленому стані та мав лише незначні несправності.

Посилаючись на те, що протиправні дії щодо заміни ідентифікаційного номеру кузова автомобіля, нанесення маркування на кузов та заміни номера двигуна відбувалися у період перебування автомобіля у власності саме відповідача ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 обґрунтовував, що укладений між ним та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля слід визнати недійсним на підставі положень статей 229, 230 ЦК України, адже відповідач, укладаючи правочин та будучи достеменно обізнаним про підробку агрегатів автомобіля, свідомо ввів ОСОБА_1 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, з метою незаконного отримання коштів.

Обґрунтовуючи розмір збитків, завданих йому внаслідок введення в оману та продажу автомобіля з перебитим номером двигуна та ідентифікаційним номером, позивач посилався на те, що оскільки він прийняв публічну оферту ОСОБА_2 про продаж транспортного засобу за 35 000 доларів США, які в подальшому були передані відповідачу, останній, враховуючи вимоги частини другої статті 230 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки у подвійному розмірі, а саме - 70 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду з даним позовом становить 1 956 500,00 грн.

Також, позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вказував на те, що внаслідок дій відповідача йому було заподіяну моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях та сильному стресі, спричинених порушенням звичного режиму життя, неможливістю розпоряджатися та користуватися власним автомобілем. З урахуванням глибини душевних страждань, погіршення здоров`я та часу, який необхідно витратити для відновлення своїх порушених прав, позивач оцінив завдану йому моральну шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Відтак, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_5 , укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довідкою-рахунком №BIA469185; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 1 956 500 грн. як подвійну вартість автомобіля, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. (т.1, а.с. 3-41).

Позовні вимоги ОСОБА_1 були предметом розгляду та перевірки судів трьох інстанцій.

Зокрема, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, позов ОСОБА_1 було задоволено частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_5 , укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довідкою-рахунком № НОМЕР_6 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 1498872 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В решті вимог - позивачу відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року були скасовані, а справа передана на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (т. 7, а.с. 64-70).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22 червня 2020 справу було прийнято до провадження суду під головуванням судді Шум Л.М. та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (т.7, а.с.75-76).

15 липня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву (т.7, а.с.137-145).

У відзиві відповідач ОСОБА_2 вказував на те, що ніколи не був власником автомобіля Toyota Highlander, а відтак і не міг відчужувати автомобіль ОСОБА_1 .

Відповідач посилався на те, що першим власником автомобіля був ОСОБА_3 , який 24.10.2011 придбав новий автомобіль Toyota Highlander, 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_7 , та 25.10.2011 здійснив його реєстрацію на своє ім`я, отримав номерний знак автомобіля НОМЕР_8 та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 від 25.10.2011.

16 травня 2013 року автомобіль Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_8 , був учасником ДТП під керуванням ОСОБА_4 , в результаті якої водій автомобіля загинув, а автомобіль прийшов у стан, непридатний для експлуатації. 13 серпня 2013 року пошкоджений автомобіль Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_8 , був знятий власником ОСОБА_3 з реєстрації, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 від 25.10.2011 було обрізане працівниками ВРЕР ДАІ, а ОСОБА_3 видані транзитні номери НОМЕР_10 строком на 60 діб.

У відзиві ОСОБА_2 посилався на те, що в 2013 році він придбав у ОСОБА_3 пошкоджені в результаті ДТП залишки автомобіля та отримав обрізане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 від 25.10.2011 на ім`я ОСОБА_3 , довідку про ДТП, облікову картку про зняття автомобіля з реєстрації від 13.08.2013 та транзитні номери.

Відповідач ОСОБА_2 не відновлював автомобіль та орієнтовно в лютому 2014 року запропонував його залишки та документи на продаж. Покупець ОСОБА_5 повідомив, що власне залишки автомобіля його не цікавить, йому потрібні лише ідентифікуючий елемент кузова та документи. ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 документи на автомобіль та транзитні номери, які отримав від ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 забрав необхідний йому елемент кузова автомобіля, документи та транзитні номери. Ще через деякий час ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 копію його паспорту, ідентифікаційного номеру, аркуші з підписом.

Відповідач у відзиві посилався на те, що на початку 2018 року його викликали до правоохоронних органів на допит в якості свідка.З матеріалів кримінального провадження стало відомо, що 23 серпня 2017 року до Малиновського відділу поліції м. Одеса надійшла заява позивача ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України (Шахрайство), відповідно до якої, нібито ОСОБА_2 15 травня 2014 року продав ОСОБА_1 автомобіль Toyota Highlanderз номерним знаком НОМЕР_1 та номером кузова НОМЕР_7 , який був виготовлений в незаводських умовах. В свою чергу, ОСОБА_2 нібито набув право власності на зазначений автомобіль 09 квітня 2014 року від ОСОБА_3 на підставі Довідки-рахунку ААВ №504441 від 29.08.2013, оформленої в ТОВ «Прогрес Автотрейд».

Вказував на те, що реєстрація автомобіля на його ім`я була підроблена, що підтверджується висновком проведеної в кримінальному провадженні судової експертизи №19-1948 від 03.06.2019, відповідно до якої підпис від імені ОСОБА_2 на Довідці-рахунку ААВ №504441 від 29.08.2013 та в Заяві від 09.04.2014 про постановку автомобіля на облік виконано не ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву заперечував факт вчинення ним правочину 15.05.2014, який оспорюється ОСОБА_1 , посилаючись як на відсутність самої події продажу ним автомобіля та підробку цього правочину, так і на ті обставини, що ніколи не був власником автомобіля, не вводив і не міг вводити ОСОБА_1 в оману щодо властивостей товару.

Вказував також на те, що дізнавшись про підробку документів на автомобіль на його ім`я, оскаржив до Деснянського районного суду м.Києва договір купівлі-продажу автомобіля від 15.05.2014 в межах цивільної справи №754/11830/19 за його позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Тобто оскаржив з підстав підробок його підписів цей же договір, який наразі оскаржується ОСОБА_1 в межах даної справи з підстав нібито введення покупця в оману щодо властивостей автомобіля.

У відзиві наполягав на тому, що придбаний ОСОБА_1 автомобіль не має нічого спільного з автомобілем, який колись перебував у власності ОСОБА_3 та залишки якого певний час знаходились у ОСОБА_2 . Посилався на те, що згідно висновку трасологічної експертизи № 23 від 28.04.2018 ідентифікаційний номер кузова (VIN-код) автомобіля Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_4 , змінювався шляхом видалення фрагменту номерного майданчика та наступного вварювання не в заводських умовах аналогічного за розміром фрагменту саморобної металевої пластини із нанесенням на ній маркування НОМЕР_7. Ідентифікаційний номер двигуна змінювався шляхом знищення первинного номера та наступного нанесення не в заводських умовах символів порядкового номера двигуна НОМЕР_11 . Первинний номер двигуна був НОМЕР_18 та такий двигун комплектувався з кузовом НОМЕР_12 . Слідів деформації чи ремонтних робіт кузова не виявлено.

ОСОБА_2 стверджував, що за справжнім номером кузова автомобіль ОСОБА_1 є нічим іншим як викрадений у ПП «Плазматек-Транс» автомобіль Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_12 , який перебуває в розшуку Печерського УП ГУ НП у м. Києві, на якому в табличку номеру кузова було вварено табличку з маркуванням НОМЕР_7 (виготовлену кустарним способом), та на якому первісний номер двигуна витравлено з послідуючим нанесенням маркування номера двигуна НОМЕР_11 .

Посилався на те, що відсутність будь-якого елемента від автомобіля ОСОБА_3 на спірному автомобілі ОСОБА_1 доводить непричетність ОСОБА_2 до оборудок щодо даного автомобіля та свідчить лише про використання його анкетних даних в таких оборудках. В свою чергу причетним до оборудок з автомобілем вважає ОСОБА_5 , якого до подій з автомобілем ОСОБА_1 вже було засуджено вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року (справа 1-49/12) за злочини за ст.ст. 209, 290 та 358 КК України за фактом заміни елементів кузова та агрегатів транспортних засобів на 84 автомобілях та фактом підробки документів.

У відзиві відповідач ОСОБА_2 вказував на недоведеність тверджень ОСОБА_1 про те, що саме ОСОБА_2 продавав ОСОБА_1 автомобіль 15 травня 2014 року та за вказану у позовній заяві суму. Звертав увагу на те, що оплата послуг зі зняття з реєстраційного обліку автомобіля з ОСОБА_2 була здійснена 16 травня 2014 року, тобто пізніше від дати, коли автомобіль вже було поставлено на облік на ім`я ОСОБА_1 , що свідчить про повну підробку правочину з використанням анкетних даних ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що саме ОСОБА_2 здійснив продаж автомобіля в травні 2014 року та доводи про те, що саме ОСОБА_2 здійснив «перебивання» агрегатів кузова автомобіля, відповідач вважав вигадками ОСОБА_1 , з метою заволодіння грошовими коштами та майном ОСОБА_2 після пред`явлення позову, адже залишається незрозумілим, що міг робити з автомобілем ОСОБА_1 в період з 2014 року (коли автомобіль було оформлено на позивача) до 2017 року (коли позивач замовив експертизу та нібито виявив «перебивання» номерів агрегатів). Твердження про те, що автомобіль у період часу 2013-2017 рр. проходив лише планове технічне обслуговування, не спростовує вірогідність того, що сам ОСОБА_1 чи інші невстановлені слідством особи могли впродовж 3 років після купівлі у травні 2014 року автомобіля «перебити» номери його агрегатів під анкетні дані ОСОБА_2 .

У відзиві відповідач також зазначив, що позивач ОСОБА_1 безпідставно оперує наявністю довіреності на ім`я ОСОБА_6 як доказом про те, що ОСОБА_2 був обізнаний про існування зареєстрованого на його ім`я автомобіля, оскільки така довіреність оскаржується в судовому порядку (справа №759/17652/19) та не свідчить про факт введення ОСОБА_1 в оману в момент вчинення оспорюваного правочину.

11 серпня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив (т.7, а.с. 198-208).

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 вказував на безпідставність тверджень ОСОБА_2 про те, що він не був власником автомобіля. Вважав, що твердження ОСОБА_2 спростовуються довідкою-рахунком НОМЕР_13 від 29.03.2013, відповідно до якої ОСОБА_2 придбав автомобіль у ОСОБА_3 ; обліковою картою № НОМЕР_14 від 13.08.2013, яка містить підпис ОСОБА_2 , копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 від 09.04.2014 на автомобіль на ім`я ОСОБА_2 ; поясненнями самого ОСОБА_2 про те, що він визнає факт купівлі залишків автомобіля у ОСОБА_3 ; висновком експерта №23 від 28.04.2018, яким встановлене співпадіння номеру кузова та двигуна на автомобілі ОСОБА_1 з тими, які містив автомобіль ОСОБА_3 .

Щодо висновку експерта №18-1948 від 03.06.2019, яким встановлена підробка підписів ОСОБА_2 , вказував на неналежність його як доказу, оскільки дослідження було проведене з порушеннями науково-методичних рекомендацій.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 також спростовував заперечення ОСОБА_2 про непричетність до оспорюваного правочину тим, що впродовж 9 місяців залишки автомобіля перебували у володінні ОСОБА_2 , а також посиланням на те, що 09.04.2014 ОСОБА_2 особисто звернувся до Дніпропетровського ВРЕВ-1 із заявою про постановку автомобіля на облік на його ім`я; 15.05.2014 ОСОБА_2 зняв автомобіль з реєстраційного обліку на підставі заяви, підписаної ОСОБА_6 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 , та в цей же день особисто продав автомобіль ОСОБА_1 , за який отримав 35 тис. доларів США, що може підтвердити свідок ОСОБА_7 .

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначав, що сам по собі факт постановки на облік автомобіля Toyota Highlander 09.04.2014 на ім`я ОСОБА_2 як неушкодженого, свідчить про те, що зміна номерів агрегатів автомобіля відбулася до 09.04.2014, коли автомобілем володів ОСОБА_2 .

Доводи відповідача ОСОБА_2 про непричетність до підробок, оскільки автомобіль ОСОБА_1 немає жодної деталі від автомобіля, яким колись володів ОСОБА_3 , а є викраденим автомобілем ПП «Плазматек-Транс», позивач ОСОБА_1 вважав такими, що спростовуються показаннями ОСОБА_7 , згідно яких ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 35 тис. доларів США.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що саме по собі існування довіреності від 12.04.2014, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися автомобілем Toyota Highlander, свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про факт реєстрації автомобіля на його ім`я та намір продати автомобіль.

Також у відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 вказував на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі №755/3903/17 від 14.03.2019, він як позивач, який купував автомобіль під впливом обману, повинен довести наявність істотних обставин, які приховав продавець ОСОБА_2 , довести, що такі обставини не відповідають волі купувати автомобіль, та довести, що така невідповідність волі покупця виникла в результаті умисних дій продавця. У цьому контексті стверджував, що автомобіль на момент покупки був відновленим, тобто вже відбулося «перебивання» номерів агрегатів кузова. ОСОБА_1 не купував би такий автомобіль, якби на момент покупки йому було відомо про наявність таких негативних істотних обставин. Стверджував, що ОСОБА_2 діяв умисно, адже визнав, що придбав залишки автомобіля, який був непридатним для експлуатації, а 09.04.2014 поставив його на облік вже цілим.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чокля Є.Ю. вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити та визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Toyota Highlander, укладений у вигляді рахунку-фактури від 15.05.2014, на підставі ст. 230 ЦК України з підстав введення ОСОБА_1 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, та стягнути з ОСОБА_2 подвійну вартість автомобіля на підставі ч.2 ст.230 ЦК України у розмірі 1 860 600,00 грн.. Також просила стягнути на відшкодування спричиненої ОСОБА_1 моральної шкоди 100 000 грн.

На підтвердження факту введення позивача в оману вказувала на існування довіреності від 12.04.2014, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 вчиняти від імені ОСОБА_2 правочини щодо автомобіля Toyota Highlander, який належав ОСОБА_2 саме на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 від 09 квітня 2014 року. Посвідчення такої довіреності свідчило про обізнаність ОСОБА_2 про його право власності на автомобіль та його намір продати цей автомобіль. Посвідчення такої довіреності відповідало внутрішній волі ОСОБА_2 та зовнішньому волевиявленню, вказує на послідовність дій відповідача, направлених на відчуження автомобіля ОСОБА_1 та отримання грошових коштів, що було встановлено постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №759/17652/19.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Шкурідін Є.Є. просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не був власником автомобіля Toyota Highlander, правочин щодо набуття права власності на автомобіль на ім`я ОСОБА_2 було підроблено, тобто останній не набув як права власності на автомобіль, так і прав продавця. Вказував на недоведеність факту продажу особисто ОСОБА_2 автомобіля Toyota Highlander покупцю ОСОБА_1 .. Зазначав про недопустимість доведення факту передачі коштів та їх суми показаннями свідків. Посилався на відсутність доказів, які б доводили факт «перебивання» номерів агрегатів автомобіля саме ОСОБА_2 та неможливість замінити вирок суду, яким би встановлювалася вина ОСОБА_2 , рішенням у даному цивільному спорі.

Також представник відповідача наполягав на тому, що на автомобілі ОСОБА_1 не має нічого спільного від того автомобіля, залишки якого певний час перебували у володінні ОСОБА_2 , а в оскаржуваному правочині використані тільки анкетні дані ОСОБА_2 . Звертав увагу суду на те, що до виявлення «перебитих» номерів агрегатів автомобіля, такий автомобіль перебував у власності ОСОБА_1 впродовж 3 років; за цей час сам ОСОБА_1 міг здійснити підробку номерів агрегатів автомобіля, а в останні дні 3-річного строку позовної давності звернутися до ОСОБА_2 з даним позовом виключно з метою збагачення.

У судовому засіданні представник відповідача вказував також на те, що у справі №759/17652/19 про визнання довіреності недійсною, на рішення по якій посилається представник позивача як на доказ факту введення ОСОБА_1 в оману щодо властивостей автомобіля, предметом доказування було питання вчинення ОСОБА_2 довіреності під впливом помилки, адже ОСОБА_2 хоч і підписував довіреність, однак вважав, що вона стосується залишків автомобіля, придбаних у ОСОБА_3 . Сам по собі той факт, що суд не визнав довіреність недійсною, не означає, що ОСОБА_2 особисто продавав автомобіль ОСОБА_1 та вводив його в оману.

Заслухавши пояснення представників сторін, аудіозапис допиту свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, в тому числі письмові докази - пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2011 року автомобіль Toyota Highlander, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію від 25 жовтня 2011 року НОМЕР_9 , був зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунка КІМ № 971140 від 24 жовтня 2011 року.

16 травня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_8 , в результаті якої автомобіль прийшов у непридатний для експлуатації стан.

13 серпня 2013 року автомобіль Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_8 власником ОСОБА_3 було знято з обліку для реалізації, що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 16 травня 2017 року № 1644 Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 від 25 жовтня 2011 року обрізано, виданий знак для разових поїздок НОМЕР_23, дійсний 60 діб (т.1, а.с.21-22).

29 серпня 2013 року товариством ТОВ «Прогрес Автотрейд» було видано на ім`я ОСОБА_2 довідку-рахунок серії НОМЕР_13 , про те, що йому продано і видано автомобіль «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 вартістю 170 000,00 грн. Реєстраційний номер № НОМЕР_16 , транзитний № НОМЕР_22 (т.3, а.с. 19).

09 квітня 2014 року в Дніпропетровському ВРЕР-1 здійснено вторинну реєстрацію автомобіля «Toyota Highlander», придбаного в торговельній організації із видачею номерних знаків НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію на громадянина ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_13 від 29 серпня 2013 року, виданої ТОВ «Прогрес Автотрейд». Реєстрація транспортного засобу здійснена на підставі Заяви №38073116 від 09 квітня 2014 року (т.1, а.с.122,115,116).

15 травня 2014 року в Дніпропетровському ВРЕР-1 проведено зняття з обліку з ОСОБА_2 транспортного засобу «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 для реалізації. Зняття автомобіля з обліку здійснено від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності ВТТ №973452 від 12 квітня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрованої в реєстрі за №1192, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися належним на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_15 , виданого та зареєстрованого Центром ДАІ 1201 ГУМВС України в Дніпропетровській області, 09 квітня 2014 року, автомобілем марки «Toyota Highlander», 2011 року випуску, шасі (номер кузова) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зняття автомобіля з реєстраційного обліку здійснено на підставі заяви №39795898 від 15.05.2014 (т.1, а.с.21-22, т. 1, а.с.103-109).

В цей же день, 15 травня 2014 року в Дніпропетровському ВРЕР-1 здійснено вторинну реєстрацію автомобіля «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , придбаного в торговельній організації із видачею номерних знаків НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію на ім`я громадянина ОСОБА_1 на підставі Довідки-рахунку серії НОМЕР_6 від 15 травня 2014 року, виданої ПП «Гунченко Т.М.» (т.1, а.с.5, 21-22).

У період з 15 травня 2014 року по 08 червня 2017 року автомобіль Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 перебував у володінні позивача ОСОБА_1 , що не заперечував позивач у позовній заяві, вказуючи на користування автомобілем та здійснення його поточного обслуговування.

08 червня 2017 року в Територіальному сервісному центрі №5142 РСЦ в Одеській області проведено зняття з обліку автомобіля «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , у зв`язку зі скасуванням реєстрації вказаного транспортного засобу, на підставі висновку Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області № 31/15-2715 від 02 червня 2017 року (т.1, а.с. 16).

Судом встановлено, що скасування реєстрації з громадянина ОСОБА_1 транспортного засобу «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_4 , було здійснено у зв`язку з виявленням 25 квітня 2017 року експертом сектора криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів Одеського НДЕКЦ факту вварення за допомогою зварки не в заводських умовах в кузов автомобіля-реципієнта фрагменту номерної деталі з номером кузова НОМЕР_2 , а також у зв`язку з нанесенням номеру двигуна НОМЕР_5 не заводським способом, тобто шляхом його перебиття (т.1, а.с. 6-12, 16).

За фактом заміни ідентифікаційного номера кузова шляхом перебивання символів не в заводських умовах Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області до ЄРДР було внесено відомості за №0001707 від 26.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України (т.1, а.с. 13-15).

Постановою слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Новицького С.Г. від 28.04.2017 автомобіль «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 , під розписку було повернуто ОСОБА_1 на зберігання (т.4, а.с. 131).

В межах кримінального провадження ЄРДР №0001707 від 26.04.2017 ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.08.2017 на автомобіль «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 , було накладено арешт, заборонено розпоряджатися ним та повернуто автомобіль його володільцю ОСОБА_1 (т.1, а.с.13-15).

23 серпня 2017 року до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про злочин звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що невідомі особи 15.05.2014, знаходячись в м.Дніпро, шахрайським способом заволоділи його грошовими коштами у сумі 35000 доларів США. Відомості за такою заявою були внесені в ЄРДР за №0003475 від 24.08.2017 (т.1, а.с.20).

11 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з даним позовом (справа №759/15306/17) до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що перебиття номерів агрегатів кузова та двигуна здійснив у 2014 році відповідач ОСОБА_2 , що саме відповідач здійснив шахрайські дії відносно позивача, продавши йому автомобіль «Toyota Highlander» з перебитими номерами кузова та двигуна, а також стверджуючи про те, що особисто сам позивач здійснював лише поточний ремонт автомобіля, про що долучив копії нарядів-замовлення (т.1, а.с. 26-34), що на його думку виключає ймовірність перебиття номерів агрегатів у період, коли автомобіль перебував у його володінні.

Справа №759/15306/17 розглядалася Святошинським районним судом м.Києва з постановленням судового рішення по суті. Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.03.2018 та постанова Київського апеляційного суду від 10.09.2019, якими позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до Святошинського районного суду м.Києва.

Дане судове рішення ухвалюється судом за результатом повторного дослідження доказів по справі з урахуванням вказівок, зазначених у постанові КЦС ВС №№759/15306/17 від 27.05.2020, які є обов`язковими для суду першої інстанції відповідно до ст.417 ЦПК України, та відповідно до яких: «Суди не звернули увагу на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умислу в діях відповідача ОСОБА_2 , істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману, і сам факт обману, адже здійснення заміни ідентифікаційного номеру кузову транспортного засобу шляхом перебивання символів у незаводських умовах, нанесення маркування та нанесення (перебиття) номеру двигуна, при тому, що про ці обставини позивач заявив майже через три роки з моменту придбання автомобіля, саме по собі не може свідчити про існування обставин передбачених статтею 230 ЦК України та наявності правових підстав для стягнення збитків у подвійному розмірі та моральної шкоди.

Крім цього, за фактами перебивання символів у незаводських умовах, нанесення маркування «НОМЕР_2» та нанесення (перебиття) номеру двигуна «НОМЕР_5» на спірному автомобілі слідчим слідчого відділу Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0001707 про вчинене кримінальне правопорушення за статтею 290 КК України (Знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу) та розпочато досудове розслідування, в межах якого ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року було накладено арешт на транспортний засіб, заборонено ним розпоряджатися та повернуто його володільцю ОСОБА_1 для зберігання.

На час розгляду справи судами вирок, яким установлено вину відповідача у здійсненні ним дій передбачених статтею 290 КК України відсутній.

Ураховуючи наведене, суди не встановили та в рішеннях не зазначили докази, які свідчать про те, що саме відповідач здійснив заміну ідентифікаційного номеру кузову спірного автомобіля та наявність в його діях умислу, що підтверджує введення позивача в оману при укладанні оспорюваного правочину, і дійшли передчасних висновків про часткове задоволення позовних вимог».

Отже, на підставі наданих позивачем та відповідачем доказів в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про недійсність договору купівлі-продажу автомобіля 15.05.2014, суду наразі слід надати відповідь на питання, чи доводяться належними та допустимими доказами ті обставини, що в день вчинення 15.05.2014 правочину купівлі-продажу автомобіля, на підставі якого ОСОБА_1 став власником автомобіля «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 , мали місце обставини, передбачені ст. 230 ЦК України.

Так, відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові КЦС ВС від 14.03.2019 у справі №755/3903/17 (провадження №61-27176св18): «Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману.

Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину».

Вирішуючи питання про те, чи дійсно 15 травня 2014 року відповідач ОСОБА_2 продавав автомобіль «Toyota Highlander» ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

У кримінальному провадженні №0001707 від 26.04.2017 було проведено ряд експертиз, копії висновків яких долучено до матеріалів даної цивільної справи. Такі висновки не є новими доказами у даній справі та були наявні в матеріалах справи під час апеляційного та касаційного перегляду рішень у даній справі та на час прийняття постанови Верховним Судом від 27.05.2020 про направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відтак, ухвалюючи дане рішення по суті, судом досліджено експертні висновки в якості письмових доказів.

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження ЄРДР №0001707 від 26.04.2017 на підставі постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 було проведено судово-почеркознавчу експертизу підписів, ймовірно вчинених ОСОБА_2 , в довідці-рахунку ААВ № 504441 від 29 серпня 2013 року, на підставі якої ОСОБА_2 нібито набув право власності на автомобіль «Toyota Highlander» від ОСОБА_3 ; в заяві №38073116 від 09 квітня 2014 року, на підставі якої нібито ОСОБА_2 поставив автомобіль на реєстраційний облік на своє ім`я; та в довіреності ВТТ 973452 від 12 квітня 2014 року, якою нібито ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 вчиняти від його імені правочини щодо автомобіля.

Згідно висновку експерта №18-1948 від 03 червня 2019 року судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_2 на довідці-рахунку ААВ № 504441 від 29 серпня 2013 року (в графі «Зазначений транспортний засіб (складову частину, що має ідентифікаційні номери) одержав», виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою; підписи від імені ОСОБА_2 в заяві № 38073116 від 09 квітня 2014 року (в графах «Зміст перевірив(ла) ОСОБА_2 та колонках «Здав» «Отримав») виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою; Підпис від ОСОБА_2 та рукописний текст в довіреності ВТТ 973452 від 12 квітня 2014 року в графі «Підпис» виконані самим ОСОБА_2 (т.5, а.с.16-26).

На підставі даного висновку судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2019 ОСОБА_2 оскаржив у судовому порядку (справа №754/11830/19) договір купівлі-продажу автомобіля у вигляді рахунку-фактури від 29.08.2013, на підставі якого він нібито набув право власності на автомобіль «Toyota Highlander» після ОСОБА_3 , та договір купівлі-продажу у вигляді рахунку-фактури від 15.05.2014, на підставі якого він нібито продав ОСОБА_1 вказаний автомобіль, просив визнати їх недійсними з підстав підробки його підпису та ненабуття права власності на автомобіль.

Справа №754/11830/19 була предметом розгляду судів трьох інстанцій.

Постановою КЦС ВС від 23 листопада 2022 року у справі № 754/11830/19 (провадження № 61-19053св20) Верховний Суд відмовив ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 29.08.2013 недійсним з тих підстав, що такий договір є неукладеним, адже в ньому підроблено підписи ОСОБА_2 ; та відмовив ОСОБА_2 у визнанні договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15.05.2014 недійсним, оскільки такий спосіб захисту прав є неефективним.

У зазначеній постанові №754/11830/19 від 23 листопада 2022 року Верховний Суд констатував наступне:

1. ОСОБА_2 не набув права власності на автомобіль «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , оскільки договір купівлі-продажу від 09 квітня 2014 року, який оформлено на підставі довідки-рахунку ААВ № 504441 від 29 серпня 2013 року є неукладеним правочином, так як волевиявлення позивача щодо правочину не було, істотних умов він не погоджував.

2. За відсутності набуття у власність автомобіля «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , вимога ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15 травня 2014 року є неефективним способом захисту прав позивача.

Отже, постановою КЦС ВС від 23.11.2022 у справі №754/11830/19 встановлено, що правочин, за яким ОСОБА_2 нібито 09 квітня 2014 року набув право власності на автомобіль, вважається неукладеним, адже не підписувався ОСОБА_2 .

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) факт укладення правочину може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Надаючи оцінку наведеним вище доказам та обставинам, суд в межах даної справи №759/15306/17 констатує, що неукладення 09 квітня 2014 року ОСОБА_2 правочину щодо купівлі автомобіля означає, що ОСОБА_2 не набув права власності на автомобіль марки «Toyota Highlander», 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_17 було видане та зареєстроване Центром ДАІ 1201 ГУМВС України в Дніпропетровській області 09 квітня 2014 року на підставі правочину, що є неукладеним (т.1, а.с. 102). Довіреність від 12 квітня 2014 року на ім`я ОСОБА_6 щодо права розпоряджатися автомобілем з д.н.з. НОМЕР_1 посвідчувалася ОСОБА_2 як особою, яка не набула прав довірителя (т.1, а.с. 108).

Відтак, ОСОБА_2 не набув прав продавця та не міг продати автомобіль ОСОБА_1 15.05.2014 на підставі договору, який в даній справі оспорюється позивачем ОСОБА_1 .

Перевіривши доводи позивача ОСОБА_1 про те, що саме ОСОБА_2 особисто був присутнім у м.Дніпрі та особисто продавав йому 15.05.2014 автомобіль «Toyota Highlander», 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що такі твердження не доводяться письмовими доказами.

Зокрема, в матеріалах справи міститься копія Заяви №39795998 від 15.05.2014 про зняття автомобіля з обліку для подальшої реєстрації. В графі «Зміст заяви перевірив ОСОБА_6 » вбачається, що після підробки правочину, на підставі якого ОСОБА_2 нібито 09.04.2014 набув право власності на автомобіль, 15.05.2014 такий автомобіль знімався з реєстраційного обліку не ОСОБА_2 , а ОСОБА_6 . Рукописний підпис особи « ОСОБА_6 » також міститься і в графі про здачу та отримання номерних знаків, а також в графі про здійснення оплати реєстраційних послуг 15.05.2014 (т.1, а.с.106).

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що показаннями свідка ОСОБА_7 доводяться ті обставини, що ОСОБА_2 особисто був присутнім у м.Дніпрі, отримав від ОСОБА_1 в м.Дніпрі грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США, суд дійшов висновку, що такі показання свідка, допит якого здійснювався в Київському апеляційному суді, є неналежними доказами для доведення факту передачі ОСОБА_2 коштів та їх суми, адже такий факт заперечуються ОСОБА_2 та відповідно до ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченнями свідків.

Крім того, факт перебування ОСОБА_2 в м.Дніпрі спростовується письмовими доказами - заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т.1, а.с. 220-222).

Суд також враховує, що під час допиту свідка, останній підтвердив, що документів не бачив, адже вони були у папці, документи, що посвідчують особу ОСОБА_2 не перевіряв, а на особу чоловічої статі вказав як на ОСОБА_2 , оскільки потім цього ж чоловіка бачив під час очної ставки в межах кримінального провадження.

Обставини, на які ОСОБА_2 вказував у відзиві на позовну заяву та його представник у судовому засіданні, щодо неправомірності здійснення постановки на облік автомобіля та зняття його з обліку в м.Дніпрі, тоді як ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані в м.Київ та Київській області; невідповідності адреси реєстрації ОСОБА_2 в поданих нібито ним заявах « ОСОБА_10 » замість « ОСОБА_11 » (т.1, а.с. 110,112); здійснення платежу за зняття автомобіля з реєстраційного обліку 16.05.2014 (т.1, а.с.107), тоді як зняття автомобіля з обліку відбулося 15.05.2014 та в цей же день відбулася вже нова реєстрація автомобіля на ім`я ОСОБА_1 , можуть бути предметом перевірки органом досудового розслідування в межах кримінального провадження ЄРДР №0001707 за статтею 290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу) та не впливають на предмет доказування у даній справі щодо факту наявності чи відсутності обману зі сторони продавця.

На час розгляду справи судом вироки, якими б було встановлено винуватість відповідача ОСОБА_2 у здійсненні ним дій, передбачених статтями 190 (Шахрайство) та 290 КК України (Знищення, заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу), відсутні, що унеможливлює твердження про те, що саме ОСОБА_2 відновив автомобіль, перебив ідентифікаційні номери на автомобілі та продав його ОСОБА_1 .

За наявності відомостей про те, що фрагменти елементів кузова були продані ОСОБА_5 , що не заперечував під час допиту у слідчого сам ОСОБА_5 (копія протоколу допиту т.3, а.с. 93-97), існують обґрунтовані припущення, що відновлення автомобіля здійснено невстановленою особою вже після продажу ОСОБА_2 елементів кузова автомобіля ОСОБА_5 .

Проведені експертизи свідчать про підробку правовстановлюючих документів на автомобіль на ім`я ОСОБА_2 , що може вказувати на статус відповідача як потерпілого.

Вирішуючи питання про те, чи є автомобіль «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 , який ОСОБА_1 25 квітня 2017 року надав на експертне дослідження експерту Одеського НДЕКЦ МВС України, тим автомобілем, яким володів ОСОБА_3 , та залишками якого володів ОСОБА_2 у 2014 році, суд виходить з такого.

25 квітня 2017 року автомобіль «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого з 15 травня 2014 року був ОСОБА_1 , був оглянутий головним експертом сектора криміналістичного дослідження транспортних засобів Одеського НДЕКЦ, за результатом чого складено висновок експертного дослідження №16/5142/6/д від 25.04.2017.

Згідно висновку експертного дослідження №16/5142/6/д від 25.04.2017 на досліджуваному автомобілі ідентифікаційний номер змінювався шляхом видалення фрагмента номерної деталі з первинним ідентифікаційним номером, з послідуючим вварюванням аналогічного за розмірами фрагмента номерної деталі, на якому маркування нанесено не заводським способом (т.1, а.с.6-9).

В межах кримінального провадження ЄРДР №0001707 від 26.04.2017 на підставі постанови слідчого було проведено трасологічну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання про наявність та спосіб змін заводських ідентифікаційних номерів на кузові та двигуну автомобіля «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 .

Згідно висновку експерта №23 від 28.04.2018 на автомобілі «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 , ідентифікаційні номери кузова та двигуна змінювалися не в заводських умовах. Ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 на автомобілі змінювався шляхом видалення фрагменту номерного майданчика та наступного вварювання не в заводських умовах аналогічного за розміром фрагменту саморобної металевої пластини із нанесенням на ній маркування НОМЕР_2.

Ідентифікаційний номер двигуна змінювався шляхом знищення первинного номера та наступного нанесення не в заводських умовах символів порядкового номера двигуна НОМЕР_11 .

На суміжних деталях кузова автомобіля, що з`єднані із номерною панеллю кузова, слідів деформації та ремонтно-відновлювальних робіт не виявлено.

Встановлено, що первинним номером двигуна був номер НОМЕР_18 , який заводом-виробником комплектувався з кузовом з ідентифікаційним номером НОМЕР_19 (т. 6, 117-126).

Відповідно до довідки №31/26-1428 від 04.10.2019 автомобіль з ідентифікаційним номером НОМЕР_19 належить ПП «Плазматек-Транс» та перебуває у розшуку Печерського УП ГУНП в м.Києві (т.6, а.с. 174, 176).

Таким чином, експертний висновок №23 від 28.04.2018 та інші докази свідчать про те, що автомобіль «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_1 у 2017 році, та який був наданий ним 25 квітня 2017 року на експертне дослідження експерту Одеського НДЕКЦ МВС України не містить жодної ідентифікуючої деталі від залишків того автомобіля, які у непридатному для експлуатації стані придбавалися ОСОБА_2 у ОСОБА_3 .

Фактично, на автомобілі ОСОБА_1 ідентифікаційні номери були «перебитими» з наслідуванням номерів того автомобіля, який колись перебував у власності ОСОБА_3 , однак елементи ідентифікуючих табличок ні повністю, ні частково не були вварені в автомобіль ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сам по собі той факт, що заміна ідентифікаційного номеру кузову транспортного засобу шляхом перебивання символів у незаводських умовах, нанесення маркування та нанесення (перебиття) номеру двигуна, були виявлені лише 25.04.2017, тобто майже через три роки з моменту придбання автомобіля, а також той факт, що на автомобілі ОСОБА_1 не має деталей від автомобіля ОСОБА_3 , означає, що позивач не довів належними та допустимими доказами як сам факт обману у травні 2015 року, так і причетність ОСОБА_2 до правочину та наявність умислу в діях відповідача ОСОБА_2 .

Такі висновки суду не спростовуються доводами позивача про те, що автомобіль «Toyota Highlander» в день його переоформлення на ОСОБА_1 мав цілий і неушкоджений вигляд та до нього було приєднано транзитні номери, які отримувалися ОСОБА_3 , що на переконання позивача свідчить про те, що саме ОСОБА_2 здійснив відновлення автомобіля та «перебив» його ідентифікаційні номери, оскільки такі твердження є лише припущеннями.

Зокрема, судом встановлено, що в день переоформлення автомобіля 15.05.2014 експертне дослідження цього автомобіля не замовлялося, автомобіль оглядався спеціалістом НДЕКЦ МВС в Дніпропетровській області ОСОБА_12 лише на предмет того, чи співпадають ідентифікаційні номери на автомобілі з номерами, зазначеними в правовстановлюючих документах (протокол допиту, т.4, а.с.142-144). Відтак, встановити достеменно, від якого саме автомобіля (від автомобіля ОСОБА_3 , від викраденого автомобіля в ПП «Плазматек-Транс», від ще якогось донорського автомобіля) були вварені ідентифікаційні деталі в момент його придбання ОСОБА_1 в межах цивільної справи встановити неможливо.

Посилання представника позивача на існування довіреності від 12.04.2014, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися автомобілем «Toyota Highlander», номер кузова НОМЕР_2 , саме на державних номерних знаках НОМЕР_1 , що свідчить про його обізнаність з фактом оформлення на нього права власності на автомобіль та намір ОСОБА_2 продати автомобіль, не можуть замінити вироку суду, яким би встановлювалася винуватість ОСОБА_2 , та на підставі якого суд міг би стверджувати про перебивання номерів агрегатів автомобіля саме ОСОБА_2 та умисел ОСОБА_2 ввести в оману ОСОБА_1 .

Суд також враховує, що предметом доказування у справі №759/17652/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання довіреності недійсною були обставини вчинення підпису у довіреності під впливом омани (помилки). Встановлені у судових рішеннях обставини посвідчення довіреності як не доводять, так і не спростовують обставини, які належить встановити у даній справі, вирішуючи питання про доведеність існування обставин, передбачених ст. 230 ЦК України.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем ОСОБА_1 тих обставин, що станом на момент вчинення 15.05.2014 оспорюваного правочину мали місце обставини, передбачені ст.230 ЦК України.

Відтак, суд не вбачає підстав для визнання договору купівлі-продажу автомобіля від 15.05.2014 недійсним на підставі ст.230 ЦК України.

Такі висновки суду не спростовуються доказами, наданими ОСОБА_1 про здійснення ним лише планового ремонту автомобіля, адже нормальне технічне обслуговування автомобіля не виключає можливість здійснення «перебивання» агрегатів кузова автомобіля.

Заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги про стягнення подвійної вартості автомобіля та відшкодування моральної шкоди є похідними від первісної вимоги про визнання правочину недійсним, а відтак, такі вимоги не можуть бути задоволені судом, у зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про визнання правочину недійсним.

Зважаючи на переконання суду про відсутність підстав для задоволення позову, суд не вдається до оцінки тверджень позивача про вартість автомобіля, коли заявлена у позові вартість - 749436,00 грн., а в довідці-рахунку від 15.05.2014 ціна автомобіля зазначена як 455 981,60 грн. (т.1, а.с. 104), а також тверджень про спричинення моральних страждань, завданих неможливістю користуватися автомобілем, тоді як 28.04.2017 автомобіль після огляду було повернуто ОСОБА_1 (т. 4, а.с. 131) та позивач продовжує користуватися ним, що доводиться відомостями про притягнення 02.10.2018 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за керування транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_4 (т. 4, а.с.189).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, сплачений відповідачем ОСОБА_2 в межах даної судової справи судовий збір підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 .

Так, в межах даної справи відповідачем ОСОБА_2 було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.03.2018 у розмірі 12960,00 грн. (т.3, а.с. 75), судовий збір за подачу касаційної скарги на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2018 та постанову Київського апеляційного суду від 10.09.2019 у розмірі 17800,00 грн. (т.6, а.с. ), а також судовий збір на подачу апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2021 про зупинення провадження у справі у розмірі 454,00 грн. (т.8, а.с. 63).

На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 31214.00 грн.

Керуючись ст.ст.203, 215, 229, 230 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля від 15 травня 2014 року, стягнення подвійної вартості автомобіля та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_20 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_21 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір у розмірі 31 214 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум