Провадження № 2-др/554/43/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

за участю учасників справи:

представник відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бурбак О.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням.

Рішенням Октябрського районного суду від 04.05.2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням в задоволенні позову відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бурбак О.В. 19.05.2023 року звернулася до суду із заявою від 11.05.2023 року про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що рішенням суду від 04.05.2023 року не вирішено питання щодо витрат відповідача ОСОБА_2 на правничу допомогу адвоката. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги в сумі 3500 гривень (а.с. 108-109 - заява).

Позивач ОСОБА_3 подала до суду клопотання (письмові заперечення) на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому зазначила, що заява щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу датована відповідачем 11.05.2023 року, заява з додатками направлена відповідачем до суду Укрпоштою 12.05.2023 року. Отже, заява про стягнення судових витрат з відповідними доказами, які підтверджують обставини несення витрат на правову допомогу подана відповідачем зі спливом строків, передбачених положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки така заява з доказами повинна була подаватися відповідачем не пізніше 09.05.2023 року. Також, до заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу, окрім копії договору про надання правових послуг від 19.01.2023 року були надані копія акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правових послуг №19Б/01 від 19.01.2023 року від 10.05.2023 року, копія квитанції до прибуткового касового ордеру №887999 від 10.05.2023 року. Таким чином, акт і квитанція були здійснені поза межами процесуального строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач пропустила строк для подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та відповідних доказів. При цьому, у своїй заяві щодо стягнення позивача витрат на правничу допомогу відповідач не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску. Таким чином, заяву про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. необхідно залишити без розгляду.

Крім того, в квартирі виникла заборгованість в розмірі 25288, 80 грн. за постачання електроенергії та гарячої води, у зв`язку з тим, що відповідач та її син були зареєстровані в квартирі позивача, але комунальні послуги не сплачували. Враховуючи зазначене, та невеликий розмір пенсії позивача, з якої вона повинна сплачувати комунальні послуги (близько 1500 грн.), та враховуючи необхідність позивача витрачати значні кошти на лікування, стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 3500 грн. є дуже суттєвим. Тому, просила заяву залишити без розгляду, а в разі розгляду заяви - врахувати обставини фінансового стану ОСОБА_3 та зменшити розмір на професійну правничу допомогу до 500 грн. (а.с.126-128).

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Бурбак О.В. заяву підтримала, просила вимоги задовольнити. Зазначила, що в ході розгляду справи сторона відповідача не просила стягнути судові витрати на правничу допомогу, зробила це в день прийняття рішення судом.

Позивач та її представник до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд вирішив розглянути заяву у відсутність сторони позивача.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Так, відповідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2023 року скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2022 року, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 60).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться (частина 8 ст. 279 ЦПК України).

Згідно положень частини 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.05.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням було відмовлено (а.с.103-105).

Відповідно частин 1, 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Разом з тим, частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

За правилами частини 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Нормою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, процесуальним законом на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо було подати з поважних причин.

Із матеріалів справи убачається, що стороною відповідача відзив не подавався до суду, але 03.03.2023 року було заявлено письмове клопотання про долучення доказів (квитанцій про оплату комунальних послуг) та 04.05.2023 року заявлено письмове клопотання про долучення копії відповіді ТОВ «Воля-кабель».

04.05.2023 року, після винесення рішення по справі, представник відповідача адвокат Бурбак О.В. подала до суду заяву про наміри подати документи понесених судових витрат на правову допомогу.

Отже, під час розгляду справи по суті, відповідач та її представник не звернулися до суду з заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, що передбачено положенням ст. 246 ЦПК України.

В судовому засіданні до винесення рішення судом жодних заяв від сторони відповідача про стягнення судових витрат на правничу допомогу не було зроблено та жодних доказів щодо понесених відповідачем судових витрат на отримання професійної правничої допомоги подано не було, і протягом перебування справи в провадженні суду до ухвалення у справі рішення такі докази суду не надавались.

Крім того, суд зазначає, що у ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так згідно із ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору. Вказаний висновок наведено в постанові ВП ВС від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18.

Також суд вказує на те, що неповідомлення учасником справи іншого учасника справи про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також не направлення на його адресу документів на підтвердження відповідних вимог позбавляє іншого учасника справи можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат. (Постанова (додаткова) ВС від 21.08.2019 року у справі № 922/2821/18).

Під час подання до суду клопотань (заяв) по суті справи представником відповідача жодного разу не надавався попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, що позбавило позивача можливості ставити питання про зменшення розміру таких витрат. Отже, враховуючи наведені норми ЦПК України, суд вважає за можливе скористатися наданим йому правом та відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі.

З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення заяви представника відповідача про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат по оплаті правничої допомоги до ухвалення у справі рішення не подавались, і стороною відповідача до ухвалення у справі рішення не було зроблено заяви про намір подання доказів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів від дня ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В ухваленні додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що позбавлена право користування житловим приміщенням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 10.07.2023 року.

Суддя А.М. Чуванова