Номер провадження: 22-ц/813/1427/23
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Таварткіладзе О.М.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника ОМР Срібної А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шепітка І.Г., по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович Олена Юріївна про встановлення факту,

встановив:

21.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 у період з 2011 року по день смерті ОСОБА_2 у листопаді 2017 року. Також заявник просив встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3 у вигляді кв. АДРЕСА_1 .

Заява була мотивована тим, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом як особа, що була пов`язана спільним побутом та проживала сумісно зі спадкодавцем останні п`ять років однією сім`єю у період з 2011 року по день смерті ОСОБА_2 - у листопаді 2017 року та встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3 , у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Заявник зазначив, що зі спадкодавцем вони є далекими родичами, у свій час він надавав йому допомогу, останні років 15 постійно зустрічались, та враховуючи, що він був одинокою людиною та останні 6 років свого життя потребував допомоги, заявник проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 , та надавав відповідну підтримку, разом з ним вели сумісне господарство, були пов`язані спільним побутом, купував харчі та ліки, разом відвідували лікарню тощо. 7 років тому за вказаною адресою відбувся пожар, тому певний час проживали за адресою заявника.

Також заявник зазначив, що у ОСОБА_2 є рідна сестра та племінник, котрі багато років тому виїхали для постійного проживання в США та не з`являлись жодного разу і життям брата не цікавились, їх місце проживання та будь-які контактні їх дані йому невідомі. Після смерті ОСОБА_2 він вирішував усі питання щодо отримання документів, здійснення замовлень та поховання, по цей час він користується квартирою, жодних інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, за рік після смерті спадкодавця не з`явилось. При цьому заявник зазначив, що встановлення даного факту йому необхідне для прийняття спадщини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року заява ОСОБА_1 була задоволена (т.1, а.с.81-82).

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3 , актовий запис про смерть №1685 від 18.11.2009 року, у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено факт як такий, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом як особа, котра проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер у листопаді 2017 року, однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

В апеляційній скарзі Одеська міська рада (далі - ОМР), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2019 року, прийняття постанови, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду (т.1, а.с.84-90).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.11.2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОМР було закрито (т.1, а.с.136-137).

Однак, постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року ухвалу Одеського апеляційного суду від 16.11.2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1, а.с.212-217).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Гірняк Л.А., Цюра Т.В. (т.1, а.с.219).

В подальшому, у зв`язку зі звільненням головуючого у справі судді ОСОБА_4 у відставку з посади судді, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року, з урахуванням службової записки у даній справі про заміну судді-доповідача, на підставі п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року (із змінами та доповненнями), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 року визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Таварткіладзе О.М., Цюра Т.В.

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника ОМР Срібної А.І.,колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання (т.2, а.с. 8,10-11), однак до суду не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, за виключенням представника ОМР Срібної А.І.

Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 3-х років (т.1, а.с. 99-100) і після винесення Верховним Судом постанови майже 2 роки (т.1, а.с.220-221), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанціїза участю представника ОМР Срібної А.І., у відсутність інших учасників справи.

З цих же підстав, а також враховуючи неповажність причин неявки в судове засідання заявника ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про відкладення розгляду справи, подану в день апеляційного розгляду, було відмовлено (т.2, а.с.14). При цьому, колегією суддів враховано, що матеріали справи не мають доказів того, що заявник ОСОБА_1 уклав договір на правову допомогу з будь-яким адвокатом.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

У відповідності до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яким за змістом ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи.

За змістом ч.1 та ч.2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, після спливу одного року з часу відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Право на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою в ОМР ради виникло у листопаді 2018 році, враховуючи сплив одного року після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 338 ЦПК України суд, встановивши що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Зазначені обставини свідчать про те, що оскільки орган місцевого самоврядування, в даному випадку територіальна громада, в особі ОМР, після спливу одного року з часу відкриття спадщини зобов`язана подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, слід дійти висновку, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються права саме ОМР, враховуючи також, що на підставі цього судового рішення, а також ст.1264 ЦК України заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 четвертої черги за законом, що виключає визнання спадщини відумерою.

Слід також зазначити, що 13 грудня 2019 року ОМР зверталася до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про визнання спадщини відумерлою (справа № 521/20734/19-ц), однак 04 лютого 2020 року ця заява була повернута заявнику, в тому числі у зв`язку з тим, що позивач по даній справі ОСОБА_1 31 травня 2019 року отримав свідоцтво про право на спадщину - квартиру АДРЕСА_1 .

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, а тому погодився з тим, що звертаючись до суду з даної заявою, ОСОБА_1 вказав заінтересованою особою приватного нотаріуса Саганович О.Ю.

Проте, згідно пунктів 18, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 523/243/17 (провадження № 61-43627св18).

Крім того, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч.ч. 3, 6 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 636/1324/16-ц (провадження № 14-225цс18).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ в порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умови, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в даному випадку мається спір про право ОСОБА_1 на спадкування кв. АДРЕСА_1 і право ОМР на визнання даної квартири відмерлою спадщиною.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення суду скасувати і залишити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., про встановлення факту, залишити без розгляду і роз`яснити ОСОБА_1 його право звернутись до суду з позовними вимогами до ОМР в загальному позовному провадженні.

При цьому колегія суддів зазначає, що у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень поти заяви, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_5 , заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., про встановлення факту, залишити без розгляду.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОМР сплачений нею за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 4 935,5 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 315, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович Олена Юріївна, про встановлення факту, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 4 935,5 грн. (чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять гривень 50 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10.07.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Т.В. Цюра

О.М. Таварткіладзе