УХВАЛА

12 липня 2023 року

м. Київ

справа № 554/4001/17

провадження № 61-20093св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка»,

розглянув заяву судді Олійник А. С. про самовідвід у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021 року у складі судді Тімошенко Н. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» (далі - ТзДВ «Полтавтрансбуд») про визнання інвестиційних (майнових) прав та компенсування інвестиційних витрат.

Позов обґрунтований тим, що 03 січня 1997 року між Полтавським технічним університетом, назву якого 02 серпня 2019 року змінено на Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» (замовник), та Закритим акціонерним товариством «Полтавахіммашбуд» (далі - ЗАТ «Полтавахіммашбуд») (підрядник) укладено контракт № 1-97-ХМБ на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 .

23 січня 2003 року між ним та ЗАТ «Полтавахіммашбуд» укладено договір № 5-4-02 ХМБ про сумісне будівництво 2-ї черги житлового будинку на АДРЕСА_1 , згідно з умовами якого ЗАТ «Полтавахіммашбуд» включило позивача до складу забудовників 2-ї черги житлового будинку за вказаною адресою з наданням йому після закінчення будівництва двокімнатної квартири, загальною площею 52,4 кв. м.

Відповідно до пункту 1.2 договору про сумісне будівництво позивач зобов`язувався сплатити витрати з проектування, відселення мешканців з майданчика будівництва та інші підготовчі будівельні роботи.

Цього ж дня на розрахунковий рахунок ЗАТ «Полтавахіммашбуд» він вніс кошти на будівництво квартири в розмірі 68 650,00 грн, що підтверджується довідкою від 14 серпня 2007 року № 58.

Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 26 березня 2003 року № 77 ЗАТ «Полтавахіммашбуд» дозволено завершити спорудження житлового будинку на АДРЕСА_1 та здати об`єкт в експлуатацію.

Згідно з договором від 15 травня 2007 року № 133-к/07, укладеного між Полтавським технічним університетом та ВАТ «Полтавтрансбуд», останнє зобов`язалось здійснити будівництво багатоповерхового житлового будинку на АДРЕСА_1 (друга черга будівництва), а також після затвердження акта комісії про прийом збудованого об`єкту в цілому або відповідної її складової частини передати інвесторам передбаченні чинним законодавством документи, необхідні для оформлення права власності на частку житла.

Закінчивши будівництво та ввівши житловий будинок на АДРЕСА_1 в експлуатацію, ВАТ «Полтавтрансбуд» використало результати його інвестицій.

Відповідно до листа арбітражного керуючого ЗАТ «Полтавахіммашбуд» від 29 березня 2011 року за вих. № 81 через неплатоспроможність ЗАТ «Полтавахіммашбуд» у 2007 році передало списки забудовників квартир новобудови на АДРЕСА_1 до ВАТ «Полтавтрансбуд», до складу яких була включена інформація про його внесок відповідно договору від 23 січня 2003 року № 5-4-02 у розмірі 68 650,00 грн.

Проте на його вимогу до ВАТ «Полтавтрансбуд» надати документи, які необхідні для оформлення права власності на двокімнатну квартиру в новобудові на АДРЕСА_1 , йому було відмовлено з тих підстав, що кошти в розмірі 68 650,00 грн сплачені на рахунок ЗАТ «Полтавахіммашбуд» на підставі укладеного договору від 23 січня 2003 року № 5-4-02 ХМБ, тому зазначені кошти ВАТ «Полтавтрансбуд» не отримало, а також ВАТ «Полтавтрансбуд» не є правонаступником ЗАТ «Полтавахіммашбуд».

ВАТ «Полтавтрансбуд» не визнає інвестиційні (майнові) права позивача на індивідуальний об`єкт інвестування у вигляді двокімнатної квартири у вказаному житловому будинку, чим порушує його право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом інвестиції.

Просив суд:

- визнати його майнові права на індивідуальний об`єкт інвестування у вигляді двокімнатної квартири в житловому будинку на АДРЕСА_1 , загальною площею 52,4 кв. м, відповідно до договору від 23 січня 2003 року № 5-4-02 ХМБ, укладеного між ним та ЗАТ «Полтавахіммашбуд»;

- зобов`язати ТзДВ «Полтавтрансбуд» компенсувати йому інвестиційні витрати в розмірі 68 650,00 грн шляхом передачі двокімнатної квартири в житловому будинку на АДРЕСА_1 з необхідними документами для подальшої реєстрації права власності на квартиру.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2018 року залучено до участі у справі як співвідповідача Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка».

15 червня 2020 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, просив зобов`язати ТзДВ «Полтавтрансбуд» відшкодувати йому інвестиційні витрати в розмірі 890 800,00 грн.

Цього ж дня позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій просив зобов`язати ТзДВ «Полтавтрансбуд» компенсувати йому інвестиційні витрати шляхом сплати вартості двокімнатної квартири, площею не менше 52,4 кв. м, вид та площа якої були передбачені договором від 23 січня 2003 року № 5-4-02, укладеного між ним та ТОВ «Полтавахіммашбуд». Також вилучити зі складу відповідачів Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка».

04 серпня 2020 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, згідно з якою просив зобов`язати ТзДВ «Полтавтрансбуд» відшкодувати (сплатити) йому інвестиційні витрати в розмірі 917 000,00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Суд першої інстанції виходив з недоведеності правонаступництва між ЗАТ «Полтавахіммашбуд» і ТзДВ «Полтавтрансбуд» та пропуску позивачем строку позовної давності.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021 року змінено, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на позовну давність.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не надав суду доказів про те, що між ним та ТзДВ «Полтавтрансбуд», який є правонаступником ВАТ «Полтавтрансбуд», виникали будь-які правовідносини, оскільки договори між ними не укладалися, кошти в розмірі 68 650,00 грн позивач перерахував саме на рахунок ЗАТ «Полтавахіммашбуд», а не на рахунок ВАТ «Полтавтрансбуд». Останнє не є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ «Полтавахіммашбуд» за укладеними позивачем договорами із забудовниками, а також між ЗАТ «Полтавахіммашбуд» та ВАТ «Полтавтрансбуд» не укладалося будь-яких договорів про переведення боргу у будівництві на АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини встановлені у справі № 2/1622/1379/2012 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського національного технічного університету ім. Юрія Кондратюка, ТОВ «Полтавтрансбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Полтавської міської ради, про визнання правонаступником та визнання права власності (за зобов`язанням з виконання договору від 23 січня 2003 року

№ 5-4-02 ХМБ) та у справі № 554/10239/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтавтрансбуд» про стягнення грошових коштів. Рішення у вказаних справах, якими відмовлено у позовах ОСОБА_1 , набрали законної сили.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про відмову у позові ОСОБА_1 , суд першої інстанції помилково зазначив про сплив позовної давності, про застосування якої 12 березня 2019 року представник ТзОВ «Полтавтрансбуд» подав до суду заяву.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 25 січня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, просить їх скасувати, направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Суддею-доповідачем Олійник А. С. у цій справі заявлено самовідвід, з тих підстав, що з матеріалів справи та касаційної скарги встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2013 року у складі судді Олійник А. С. у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04 жовтня 2012 у справі № 2/1622/1379/2012 та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2013 року відмовлено.

З метою недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду необхідно відвести суддю Олійник А. С. від розгляду справи № 554/4001/17.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини другої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що суддя Олійник А. С. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна підтвердити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді.

Участь судді Олійник А. С. у перегляді справи № 2/1622/1379/2012 в порядку касаційного провадження у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказує про існування обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді в учасників справи та стороннього спостерігача при розгляді у Верховному Суді касаційної скарги у справі № 554/4001/17.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 04 жовтня 2012 у справі № 2/1622/1379/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2013 року, відмовлено в позові ОСОБА_1 до Полтавського національного технічного університету ім. Юрія Кондратюка, ТзДВ «Полтавтрансбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Полтавської міської ради, про визнання правонаступником та визнання права власності, предметом якого є зобов`язання з виконання договору від 23 січня 2003 року № 5-4-02 ХМБ.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відсутність правовідносин між ОСОБА_1 та ТзДВ «Полтавтрансбуд», оскільки ТзДВ «Полтавтрансбуд» не є правонаступником ЗАТ «Полтавахіммашбуд».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі судді Олійник А. С. від 14 березня 2013 року у відкритті касаційного провадження ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2013 року відмовлено, зокрема, з тих підстав, що доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст ухвалених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при їх ухваленні.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 у справі, яка переглядається у касаційному порядку (№ 554/4001/17), суди попередніх інстанцій, зокрема, виходили з недоведеності правонаступництва між ЗАТ «Полтавахіммашбуд» і ТзДВ «Полтавтрансбуд», та врахували обставини, встановлені у справі № 2/1622/1379/2012.

Отже, у справі № 2/1622/1379/2012 встановлені обставини, які мають преюдиційне значення для справи № 554/4001/17.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви про самовідвід судді Олійник А. С. та передання касаційної скарги ОСОБА_1 для повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Олійник Алли Сергіївни від участі в розгляді Верховним Судом цивільної справи № 554/4001/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаватрансбуд», Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» про визнання інвестиційних (майнових) прав та компенсування інвестиційних витрат за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року.

Передати цивільну справу № 554/4001/17 для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко