Справа №443/1104/23
Провадження №2/443/427/23
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Соколівка в особі Бібрської міської ради Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Представник позивачки, ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовом в якому просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 у м. Львові на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1603 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №015032 від 26.02.2001; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,5603 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №015033 від 26.02.2001.

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_5 , після смерті котрого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,5603 га, що належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015033 від 26.02.2001. ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з ним до дня його смерті і на день смерті проживала його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У виконкомі Соколівської сільської ради від імені ОСОБА_5 заповіту не посвідчено. На момент смерті ОСОБА_5 , окрім позивачки, іншими спадкоємцями першої черги спадкування за законом були: дружина покійного ОСОБА_4 , діти покійного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивачка, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали окремо від свого батька - ОСОБА_5 , не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, а тому спадщину після його смерті не прийняли. Натомість, матір позивачки ОСОБА_4 , спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 прийняла, оскільки проживала з ним на час відкриття спадщини та не відмовлялися від спадкового майна. Юридично своїх спадкових прав вона не оформляла. ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові померла матір позивачки ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,1603 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №015032 від 26.02.2001. Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,5603 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №015033 від 26.02.2001, що вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , однак юридично не оформила своїх спадкових прав. ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак фактично постійно проживала без реєстрації у своєї дочки ОСОБА_1 у м. Львові, де і померла. Заповіт від ОСОБА_4 у виконкомі Соколівської сільської ради не посвідчувався. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. На момент смерті ОСОБА_4 , окрім позивачки, іншими спадкоємцями першої черги спадкування за законом були дочки покійної - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вони спадщину не прийняли у жоден із передбачених законом способів. Натомість, позивачка спадщину за законом після смерті матері прийняла, оскільки постійно проживала із нею на час відкриття спадщини у м. Львові та не відмовлялася від спадкового майна. Юридично своїх спадкових прав вона не оформляла. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено, представник позивачки звертався із адвокатським запитом в відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб отримати інформацію про наявність у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради. Згідно книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення XI сесії III скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 № 194, за гр. ОСОБА_5 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 015033 від 26.02.2001. Реєстраційний № 30.Площа земельної ділянки 1,5603 га. Також повідомлено, що згідно книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення XI сесії III скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 № 194, за гр. ОСОБА_4 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 015032 від 26.02.2001. Реєстраційний №30. Площа земельної ділянки 1,1603 га. Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадщину, а тому 31.05.2023 звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовив, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Соколівської сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном. Окрім того, місце реєстрації проживання позивачки відмінне від місця реєстрації проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, а тому для юридичного оформлення спадкових прав позивачці необхідно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогами про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Оскільки Державні акти на право приватної власності на землю втрачено, то доказом того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 володіли землею є довідки надані відділом №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 24.04.2023. Вважаючи, що її спадкові права порушено, позивачка звернулась із даним позовом до суду.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 21.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 10.07.2023 /а.с.28-29/.

Розгляд справи по суті відбувся 10.07.2023 за відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення підготовчого засідання у відсутності позивачки та її представника. У зв`язку із визнанням відповідачками позову не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні за наявними матеріалами справи.

Відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивачки. Наслідки визнання позову зрозумілі.

Представник третьої особи територіальної громади села Соколівка в особі Бібрської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що відповідачки по справі не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачки і це не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в підготовчому засіданні.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10.07.2023, є дата складення повного тексту судового рішення 11.07.2023.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого 18.11.1956 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружилися 18.11.1956 про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис № 6 /а.с.11/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 20.03.1961 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20.03.1961 зроблено відповідний запис №12, а її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_7 /а. с. 12/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Соколівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 03.04.2005 у віці 73 років помер ОСОБА_5 /а.с.13/.

Відповідно до довідки від 28.03.2023 № 66 виданої виконавчим комітетом Бібрської міської ради, ОСОБА_5 дійсно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із ним до дня його смерті проживала його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт від ОСОБА_5 у виконкомі Соколівської сільської ради не посвідчувався /а.с.14/.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72230760 від 24.04.2023 інформація за параметрами запиту ОСОБА_5 відсутня /а.с.15/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 29.03.2016 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління міністерства юстиції 29.03.2016 у віці 80 років померла ОСОБА_4 /а.с.16/.

Згідно довідки від 22.05.2023 № 97 виданої виконавчим комітетом Бібрської міської ради, ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак фактично проживала без реєстрації у своєї дочки ОСОБА_1 у м. Львові, де і померла. Заповіт від ОСОБА_4 у виконкомі Соколівської сільської ради не посвідчувався. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті /а.с.17/.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72230748 від 24.04.2023 інформація за параметрами запиту ОСОБА_4 відсутня /а.с.18/.

Відповідно до довідки від 24.04.2023 виданою відділом №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокаждастру у Львівській області, згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення XI сесії ІІІ скликання Жидачівської районної Ради народних депутатів від 16.06.2000 № 194 на ОСОБА_4 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015032 від 26.02.2001. Реєстраційний номер 29. Площа земельної ділянки 1,1603 га. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_4 у відділі не зареєстровано /а.с.19/.

Відповідно до довідки від 24.04.2023 виданою відділом №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокаждастру у Львівській області, згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення XI сесії ІІІ скликання Жидачівської районної Ради народних депутатів від 16.06.2000 № 194 на ОСОБА_5 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015033 від 26.02.2001. Реєстраційний номер 30. Площа земельної ділянки 1,5603 га. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано /а.с.21/.

Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Посацької А.О. №72/02-31 від 31.05.2023, ОСОБА_1 відмовлено в заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно /а.с.23/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Приписами статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Таким чином, факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавицею позивачці необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відтак, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 своєчасно та належним чином, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Спадкодавиця ОСОБА_4 відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України успадкувала земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,5603 га після смерті чоловіка ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом, оскільки на момент смерті останнього проживала разом із ним.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця ОСОБА_4 , за життя набула або володіла спірним майном, а саме: земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1603 га та загальною площею 1,5603 га, неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, відповідачки проти задоволення позовних вимог не заперечують, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Соколівка в особі Бібрської міської ради Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 у м. Львові на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1603 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №015032 від 26.02.2001.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,5603 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №015033 від 26.02.2001.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко