Номер провадження: 22-ц/813/2856/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/14587/14-ц

Номер провадження: 22-ц/813/2856/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- заявник (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Шенцевої О.П. 30.08.2021 року, про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст заяви

У серпні 2021 року правонаступник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» -Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернувся до суду із заявою, в якій просить: 1) видати дублікат виконавчого листа №522/14587/14-ц від 10.11.2014 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 01.08.2006 року в сумі 941 545,78 грн.; 2) поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №522/14587/14-ц від 10.11.2014 року.

Заява ТОВ «Українська факторингова компанія» обґрунтована тим, що Приморським районним судом було видано виконавчий лист по справі №522/14587/14-ц від 10.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 01.08.2016 року. Ухвалою суду від 15.03.2021 року у справі було замінено стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Українська факторингова компанія».

В матеріалах справи за кредитним договором №0 від 01.08.2006 року, переданих первісним стягувачем - ПАТ «УкрСиббанк», виконавчий лист №522/14587/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу були відсутні та на адресу товариства не передавались. У зв`язку з вказаним ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до виконавчої служби із запитом про надання інформації щодо стану виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа №522/14587/14-ц. Згідно відповіді у період з 23.11.2015 по 08.12.2015 перебувало виконавче провадження №49435620 з примусового виконання виконавчого листа №522/14587/14-ц, виданого 12.02.2015 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошових коштів у розмірі 941 545,78 грн., яке завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (Т. 2, а. с. 162 - 163).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року задоволено вищевказану заяву ТОВ «Українська факторингова компанія».

Видано дублікат виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Поновлено строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження, видачі дублікатів виконавчих листів у даній справі та поновлення пропущеного строку для їх пред`явлення до виконання (Т. 2, а. с. 171 - 172).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) про розгляд справи вона не була повідомлена; 2) судом не було з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а саме: - чи зверталось ПАТ «УкрСиббанк» до суду про видачу дубліката виконавчих листів, та чи було отримано ПАТ «УкрСиббанк» виконавчі листи; - чи було пред`явлено виконавчі листи до виконання; - чи відкривалось виконавче провадження, а у разі відкриття на якій стадії воно перебуває; - чи втрачались виконавчі листи по даній справі стягувачем та докази їх втрати; 3) суд першої інстанції вийшов за межі розгляду заяви, оскільки вимоги заявника стосувались лише ОСОБА_2 (а. с. 186 192).

Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

ТОВ «Українська факторингова компанія» правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось. Відзив на апеляційну скаргу від товариства не надійшов.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання (Т. 3, а. с. 6 - 7).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2022 року призначено розгляд справи у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 8).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року витребувано з Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) відомості про стан здійснення виконавчих проваджень з примусового виконання вимог виконавчого листа №522/14587/14ц, виданого 12.05.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошових коштів у розмірі - 941 545,78 грн., та належним чином засвідчені копії матеріалів вказаного виконавчого провадження. Витребувано з Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) відомості про стан здійснення виконавчих проваджень з примусового виконання вимог виконавчого листа №522/14587/14ц, виданого 12.05.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошових коштів у розмірі - 941 545,78 грн., та належним чином засвідчені копії матеріалів вказаного виконавчого провадження (Т. 3, а. с. 24 - 27).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року виправлено описку, допущену в ухвалі Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року. Замість неправильно вказаного, а саме - дати видачі виконавчого листа як «12.05.2015 року», вказано правильним «12.02.2015 року» (Т. 3, а. с. 86 - 88).

20.06.2023 року до апеляційного суду надійшла копія виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 ..

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи тощо, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

01 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого Банк надав позичальниці кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 75 610,0 швейцарських франків, зі строком користування кредитними коштами до - 02 серпня 2027 року, зі сплатою 8,99% річних.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 01 серпня 2006 року в сумі 72 721 швейцарських франків, 35 сантимів, що станом на 24.07.2014 року в еквіваленті за курсом НБУ складало 941 545,78 грн.. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк судовий збір у сумі - 3654,0 грн..

05.02.2015 року Банк звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси 10 листопада 2014 року змінено. Задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01 серпня 2006 року в загальному розмірі - 67 492,74 швейцарських франків, яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 64 399,10 швейцарських франків; - заборгованість за процентами з 31.08.2006 року до 17.07.2014 року - 3 093,64 швейцарських франків. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01 серпня 2006 року в загальному розмірі - 4 040,45 швейцарських франків, яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту 341,31 швейцарських франків; - заборгованість за процентами з 31.08.2006 року до 17.07.2014 року - 3 699,14 швейцарських франків. В решті заявлених вимог відмовлено. Здійснено перерозподіл судових витрат.

22.12.2020 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено Договір факторингу №180, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.08.2006 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі оскаржує ухвалу суду першої інстанції в цілому. Разом з тим, у останньої відсутні повноваження оскарження вказаної ухвали в частині, що стосується ОСОБА_2 .. Таким чином, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції переглядається тільки в частині, що стосується ОСОБА_1 .. В іншій частині законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку в частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відносно ОСОБА_1 ..

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Згідно частини 3 статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду» (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц)».

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

З матеріалів справи вбачається, що судова повістка про судове засідання на адресу ОСОБА_3 не направлялась.

Інших відомостей щодо сповіщення ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи матеріали справи не містять.

Таким чином, вказані порушення є підставою для обов`язкового скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування оскаржуваного судового рішення з підстав неналежного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи є доведеними.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 01 серпня 2006 року в сумі 72 721 швейцарських франків, 35 сантимів, що станом на 24.07.2014 року в еквіваленті за курсом НБУ складало 941 545,78 грн.. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у сумі - 3654,0 грн..

05.02.2015 року Банк звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 228 ЦПК України, в редакції 09.06.2013 року, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

За правилами, передбаченими ст. ст. 233, 294 ЦПК України передбачено, що законна сила заочного рішення заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року судом першої інстанції Банку були видані виконавчі листи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції 10.11.2014 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції 10.11.2014 року, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Разом з тим, виходячи із системного аналізу норм закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до виконавця у визначений законом строк.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є побіжною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Судом встановлено, шо 16.11.2015 року постановою державного виконавця Приморського районного управління юстиції Одеського міського управління юстиції Саламахи В.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №522/14587/14-ц виданого 12.02.2015 року, про стягнення боргу у розмірі 941 545,78 грн. відносно боржника ОСОБА_1 ..

Крім того, відповідно до копії виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 виконавче провадження перебувало на виконанні станом на момент винесення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його виконання, останнє просило видати дублікат виконавчого листа №522/14587/14-ц від 10.11.2014 року тільки про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року видано дублікат виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси, на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10.11.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Поновлено строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси, на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10.11.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі вищевказаної заяви, оскільки судом було видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк на його пред`явлення і відносно ОСОБА_1 , хоча вимоги заявника стосувались лише ОСОБА_2 ..

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання відносно ОСОБА_1 , оскільки заявником таких вимог не було заявлено.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 є доведеними частково, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення цього виконавчого листа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи, судом в цій частині порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Згідно підпункту 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ», ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 скасувати.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак в частині відмови у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 11 липня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе