Постанова

Іменем України

05 липня 2023 року

м. Київ

справа № 127/28853/21

провадження № 61-13285св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Якименко М. М., Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» (далі - ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 08 липня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (після реорганізації - ПУАТ «ФІДОБАНК») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/3951/2/19248, відповідно до якого позичальник отримала кредит в розмірі 1 800 000,00 грн зі строком до 07 липня 2023 року зі сплатою 16 % річних, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов кредитного договору. Підтвердженням отримання кредитних коштів є заява від 08 серпня 2008 року. Кредитні кошти були призначені для придбання будинку.

Позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 липня 2008 року було укладено договори поруки № 014/3951/2/19248/2 із ОСОБА_3 та № 014/3951/2/19248/3 із ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 в загальній сумі 2 392 259,44 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1 770 000,00 грн та заборгованості із сплати відсотків за користування кредитними коштами 622 259,44 грн.

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» за кредитним договором від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 в загальній сумі 2 392 259,44 грн (яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1 770 000,00 грн та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами - 622 259,44 грн) звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки із фізичною особою, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О. 08 липня 2008 року за реєстровим номером № 3219, а саме на: цілий житловий будинок з прибудовою та спорудами загальною площею 407,9 кв. м, житловою площею 116,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0400 га за кадастровим номером: :03:055:0061 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності (по частині кожному) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, визначеному на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2022 року у складі судді Короля О. П. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що первісний кредитор ПАТ «Ерсте Банк» в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язання та скористався своїм правом дострокового повернення всієї суми кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, право кредитора захищено вчиненим нотаріусом виконавчим написом.

Також, суд вказав, що нарахування відсотків після вчинення виконавчого напису, після 25 лютого 2010 року є безпідставним у зв`язку з пред`явленням вимоги до позичальника про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України за рахунок предмета іпотеки.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» задоволено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2022 року скасовано і ухвалено нове рішення.

Позов ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» за кредитним договором від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 в загальній сумі 2 392 259,44 (яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1 770 000,00 грн та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами - 622 259,44 грн) звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки з фізичною особою, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О. 08 липня 2008 року за реєстровим номером № 3219, а саме на: цілий житловий будинок з прибудовою та спорудами загальною площею 407,9 кв. м, житловою площею 116,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0400 га за кадастровим номером: :03:055:0061 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності (по частині кожному) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом його продажу на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, визначеному на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 35 883,90 грн у рівних частках по 17 941,95 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 53 826,00 грн у рівних частках по 26 913,00 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в примусовому позасудовому порядку кредитор своє право не реалізував. Суд першої інстанції, вирішуючи спір, не звернув уваги та не надав правової оцінки додатковій угоді від 11 березня 2010 року № 1 до кредитного договору від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248, яка була укладена після вчинення виконавчого напису нотаріусом, сторони визначили момент надання кредиту, погодили обчислення строку користування кредитом, нарахування процентів, неустойки, умови повернення кредиту, які були визначені графіком погашення, що є додатком № 1 до додаткової угоди.

Відповідачі існування та розмір кредитної заборгованості у визначеному ЦПК України порядку не спростували.

Виходячи з умов договору іпотеки, який був укладений з відповідачем ОСОБА_1 , позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього договору та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, що будуть визначені на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, комісії, можливі неустойку та збитків, витрати на утримання заставленого майна, а також витрати, пов`язані з реалізацією предмета іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки у тому числі може здійснюватися на підставі рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2022 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її із Вінницького міського суду Вінницької області.

15 лютого 2023 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

На підставі ухвали Верховного Суду від 22 червня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 23 червня 2023 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16.

В касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції порушив норму процесуального права, а саме частину шосту статті 95 ЦПК України (стосовно додаткової угоди від 11 березня 2010 року № 1 до кредитного договору від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248). Скаржник зазначає, що від дня вчинення виконавчого напису (25 лютого 2010 року) не підписувала жодного документа щодо змін до кредитного договору.

Строк позовної давності збіг 12 січня 2013 року.

У житловому будинку, який є предметом іпотеки, проживають та зареєстровані малолітні діти.

Доводи інших учасників справи

У лютому 2023 року ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» надіслало відзив на касаційну скаргу у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд встановив, що 08 липня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (після реорганізації - ПУАТ «ФІДОБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 (т. 1 а. с. 5-7).

У пункті 1.1 вказаного договору зазначено, що банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 1 800 000,00 грн зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 07 липня 2023 року (включно) зі сплатою 16 % відсотків річних, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до пункту 3.6 кредитного договору забезпеченням цього договору є застава житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 407,9 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,04 га за адресою: АДРЕСА_1 та порука фізичних осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4

08 липня 2008 року укладено договір поруки № 014/3951/2/19248/2 із ОСОБА_3 та договір поруки № 014/3951/2/19248/3 із ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 19, 20).

Також, 08 липня 2008 року укладено договір іпотеки з ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О. 08 липня 2008 року за реєстровим номером 3219 (т. 1 а. с. 21-24).

Відповідно до договору іпотеки ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: цілий житловий будинок з прибудовою та спорудами, а також земельну ділянку, площею 0,0400 га за кадастровим номером :03:055:0061 за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1.4 договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 договору іпотеки та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, що будуть визначені на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, комісії, можливих неустойок та збитків, витрати на утримання заставленого майна, а також витрати, пов`язані з реалізацією предмета іпотеки.

Відповідно до пункту 5.4 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

25 вересня 2020 року між ПАТ «ФІДОБАНК», яке є правонаступником АБ «Ажіо», ВАТ «АКБ «Престиж», ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк», АБ «Факторіал-Банк», ВАТ «СЕБ Банк»та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» укладено договір про відступлення прав вимоги від 25 вересня 2020 року № GL3N218881, згідно з умовами якого ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 та усіма забезпечувальними договорами, в тому числі за договором поруки від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248/2, укладеним із ОСОБА_3 та договором поруки від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248/2, укладеним із ОСОБА_4 , а також договором іпотеки з фізичною особою, укладеного з ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 34, 35).

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася зміна кредитора та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» набуло статусу нового кредитора/стягувача.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 127/6624/21рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з прибудовою та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0400 га, кадастровий номер :03:055:0061, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 49-56).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 жовтня 2021 року відомо, що спірне нерухоме майно - предмет іпотеки зареєстровано за ОСОБА_1 . Обтяження іпотекою та забороною зареєстровані в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на користь діючого іпотекодержателя ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС».

Відповідно до розрахунку позивача за кредитним договором від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 заборгованість станом на 25 вересня 2020 року встановлена в загальній сумі 2 392 259,44 грн, яка складається: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом) - 1 770 000,00 грн; заборгованість із сплати відсотків за користування кредитними коштами - 622 259,44 грн (т. 1 а. с. 39).

Позивач направляв ОСОБА_1 вимоги про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а. с. 41, 45).

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями частини першої статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно із статтями 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним із способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Отже, позивач як іпотекодержатель на власний розсуд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із дотриманням норм законодавства та вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

З матеріалів справи відомо, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позичальником, 05 лютого 2010 року було вчинено виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на цілий житловий будинок з прибудовою та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, у зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 встановленого кредитним договором від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 обов`язку повернення кредиту частинами, банк використав право передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, змінивши на власний розсуд умови зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а тому строк виконання зобов`язання є таким, що настав.

Отже, що кредитор ПАТ «Ерсте Банк» скористався своїм правом дострокового повернення всієї суми кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, право кредитора захищено виконавчим написом нотаріуса.

Згідно із статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Використовуючи своє законне право згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, ПАТ «Ерсте Банк» звернувся до нотаріуса, щоб отримати виконавчий напис для стягнення заборгованості за іпотекою. Цією дією банк змінив строк виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності згідно своїх вимог.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-3258/2008.

У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі №201/15310/16 (провадження № 61-547св21) зазначено, що «слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). Положеннями статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21) вказала, що початок перебігу позовної давності за позовами про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням зобов`язань у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання починається зі спливом цього строку. Цивільне право кредитора є порушеним з моменту невиконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису не впливає на перебіг позовної давності, а саме, не перериває та не зупиняє її перебіг.

Підсумовуючи, суд відзначає, що ПАТ «Ерсте Банк», як первісний кредитор, використав право вибору заходу захисту, передбаченого законом та умовами договору іпотеки, і звернувся до суду з вимогою дострокового стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на іпотечне майно відповідно до виконавчого напису від 25 лютого 2010 року.

У цій справі 30 серпня 2022 року подано заяву про застосування строків позовної давності (т. 1 а. с. 217).

Тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що виникла до моменту настання строку виконання основного зобов`язання за пропуском строку позовної давності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції не вказав підстав для незастосування позовної давності у цій справі.

Відповідно до розрахунку позивача за кредитним договором від 08 липня 2008 року № 014/3951/2/19248 наявна заборгованість станом на 25 вересня 2020 року (станом на дату переходу до ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» всіх прав вимог) встановлена в загальній сумі 2 392 259,44 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом) - 1 770 000,00 грн; заборгованості із сплати відсотків за користування кредитними коштами - 622 259,44 грн.

Тобто після вчинення виконавчого напису кредитор продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом.

У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання»; «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені».

Враховуючи вказане, суд першої інстанції правильно зазначив, що нарахування відсотків за кредитом після настання строку виконання основного зобов`язання є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за відсотками, нарахованими після настання строку виконання основного зобов`язання за необґрунтованістю.

Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином оцінив подані сторонами докази, правильно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Укладення між сторонами додаткової угоди до кредитного договору не свідчить про анулювання вчинених кредитором дій щодо зміни строку виконання основного зобов`язання.

З урахуванням встановлених у справі обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2022 року скасувати та залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2022 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді: С. О. Карпенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров В. В. Пророк