КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/18121/16-ц

25 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кирилюк Г.М.

при секретарі - Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лихваря Валентина Андрійовича на ухвалу Солом`янського районного суд міста Києва від 15 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у спілкуванні з дитиною,заінтересована особа: Державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м.Київ) Петренко Ігор Володимирович -

в с т а н о в и в:

У жовтнці 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини, третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

В обґрунтування позову зазначала, що з 17 листопада 2012 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спільного проживання відповідач неодноразово її бив, однак, заради дитини вона продовжувала жити з ним. 26 грудня 2013 року відповідач вкотре її побив та вигнав за територію будинку, в якому вони проживали, а дитину залишив у себе всупереч її волі.

У червні 2014 року вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з нею, а відповідач звернувся із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з ним.

Зазначає, що під час знаходження справи в провадженні суду відповідач викрав з квартири, де вона проживала, речі, меблі, побутову техніку та обладнання, а тому при дослідженні органом опіки та піклування умов її проживання був складений негативний висновок, внаслідок чого місце проживання дитини було визначено з відповідачем.

Вказує на те, що тривалий час відповідач чинить їй перешкоди в спілкуванні з дитиною, вона не має змоги зустрітися з донькою. Відповідач не відповідає на її телефонні дзвінки, грошові кошти, які вона направляє на утримання дитини, як аліменти, не отримує, не дозволяє охоронцям та іншим хатнім працівникам отримувати від неї подарунки для дитини. Вона неодноразово намагалася вирішити з відповідачем питання своєї участі у вихованні дитини, однак відповідач уникає таких контактів, доступу до будинку та дитини не надає.

Враховуючи викладене, просила суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити способи її участі у вихованні дитини, встановивши графік побачень: кожної суботи з 10:00 до 19:00 та кожного вівторка з 10:00 до 19:00 на території її фактичного проживання або на її розсуд.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини, третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення зустрічей з дитиною: що вівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 за умови попереднього налагодження психоемоційного контакту з дитиною.

Не погоджуючись із таким рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення суду, виключивши з абзацу 3 резолютивної частини рішення умову попереднього налагодження психоемоційного зв`язку з дитиною.

Не погоджуючись із таким рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року змінено, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визначити ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення зустрічей з дитиною: щовівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 у присутності дитячого психолога».

В решті рішення залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року залишено без змін.

У липні 2023 року представник заявника звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про відстрочку виконання рішення суду від 27 грудня 2018 року у справі № 760/18121/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у спілкуванні з дитиною заінтересована особа: Державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м.Київ) Петренко Ігор Володимирович.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у спілкуванні з дитиноювідмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року, 27 вересня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лихвар Валентин Андрійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 27 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що на виконання рішення суду у даній справі були видані два виконавчі листи, які направлені у виконавчу службі для виконання. 13.06.2019 року Головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м.Київ) Штойкою Л.Р. будо прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 760/18121/16-ц, виданим 13.11.2019 року Київським апеляційним судом. Згідно з інформацією, розміщеною на сайті Міністерства юстиції " Автоматизована система виконавчого провадження" № НОМЕР_2, № НОМЕР_1 веде державний виконавець Петренко Ігор Володимирович.

16.05.2023 року державним виконавцем було прийнято вимогу виконавця, у якій було зазначено, що з метою здійснення перевірки виконання рішення суду за виконавчим листом № 760/18121/16-ц, що виданий 13.11.2019 року, боржнику бути присутнім у суботу 20.05.20123 року з 10-00 год до 13-00 год за наступною адресою : АДРЕСА_1 .

Зазначає, що боржник вказану вимогу виконати не мав можливості, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідач для забезпечення безпеки та здоров`я дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею виїхав за кордон і досі там перебувають. У зв`язку з чим спілкування матері та дитини та виконання рішення суду стало неможливим.

Посилається на те, що розглядаючи заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення, суд першої інстанції не врахував виняткових обставин, що склались в Україні - військову агресією російської федерації проти України та не застосував норми матеріального права, а саме ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 435 ЦПК України.

Вказує на те, що вини ОСОБА_1 у створенні таких обставин немає та застосування відстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди позивачу та буде прийнято в інтересах дитини.

02 листопада 2023 року електронною поштою на адресу апеляційного сулу надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 адвоката Бойчук Наталії Петрівни, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у цій справі.

Зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України та статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Посилається на відсутність, визначених ст. 435 ЦПК України підстав для відстрочки виконання рішення суду щодо зустрічей та спілкування дитини з матір`ю, так як в даному конкретному випадку, перебуваючи з донькою за кордоном, відповідач має можливість забезпечити спілкування дочки й матері щонеділі за допомогою будь-якого додатку чи месенджера у форматиі відеозв`язку. Крім того, мати може спілкуватись з донькою за місцем її теперішнього перебування.

Вказує на те, що відстрочення виконання судового рішення фактично змінить судове рішення по суті - припинить матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 , 2013 року народження, що буде порушенням прав як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 .

Також зазначає, що з огляду на введення в Україні воєнного стану та задля забезпечення безпеки доньки та її права на життя, 21.07.2023 року ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського районного суду м.Києва з заявою про зміну порядку виконання рішення суду щодо порядку її побачень з донькою та до повернення доньки в Україну просить зобов`язати боржника забезпечити її спілкування з донькою за допомогою технічних засобів відеоконференцзв`язку в мережі Інтернет або мобільного зв`язку щовівторка та щосуботи. Вважає, що саме таке процесуальне вирішення питання виконання рішення суду буде відповідати як інтересам дитини, так і інтересам стягувача.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Лихвар Валентин Андрійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Бойчук Наталія Петрівна проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м.Київ) Цапенко Світлана Миколаївна зазначила, що у вирішенні питання покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини, третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення зустрічей з дитиною: що вівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 за умови попереднього налагодження психоемоційного контакту з дитиною.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року змінено, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визначити ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення зустрічей з дитиною: щовівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 у присутності дитячого психолога».

В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року залишено без змін.

Солом`янським районним судом м. Києва 27 травня 2019 року було видано виконавчий лист відповідно до якого було зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з дитиною, донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 листопада 2019 року Київським апеляційним судом було видано виконавчий лист відповідно до якого було визначено ОСОБА_2 способи участі в спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення зустрічей з дитиною: щовівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 у присутності дитячого психолога.

13 червня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойкою Людмилою Романівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва.

19 листопада 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойкою Людмилою Романівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Київським апеляційним судом.

Державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренко І.В. на адресу стягувача ОСОБА_5 та боржника ОСОБА_1 було направлено вимогу державного виконавця в якій зазначено, що з метою здійснення перевірки виконання рішення суду за виконавчим листом № 760/18121/16-ц, що виданий 13.11.2019 року, бути присутніми у суботу 20.05.2023 року з 10-00 години до 13-00 години за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

20.05.2023 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Лихвар В.А. направив на адресу державного виконавця клопотання у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 від 19.11.2019 року, в якому повідомив, що ОСОБА_6 разом з дитиною виїхав за кордон України у зв`язку зі збройною агресією росії проти України та для забезпечення безпеки та здоров`я дитини, а тому спілкування матері з дитиною стало неможливим. Просив відкласти проведення виконавчих дій до повернення боржника та дитини до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії закордонного паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_1 , останньому були відкриті візи для перебування у Чеській Республіці з 21.02.2023 року по 31.03.2023 року та з 01.04.2023 року по 31.03.2024 року. Даних, що він перетинав кордон України після 30 квітня 2023 року та повертався на територію України немає.

Згідно копії закордонного паспорта, виданого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній були відкриті візи для перебування у Чеській Республіці з 14.06.2022 року по 31.03.2023 року та з 01.04.2023 року по 31.03.2024 року.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України, наданої на запит матері дитини ОСОБА_2 , малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виїхала з України 28.08.2022 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення, суд першої інстанції посилався на те, що заявником не доведено наявність обставин, за наявності яких ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість відстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом п. 9) ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

На стадії виконання судового рішення, право сторони звернутися із заявою про відстрочення виконання рішення суду передбачене також ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування, як ст. 435 ЦПК України, так і ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 435 ЦПК України задоволення такої заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року, справа № 2-55/10, провадження № 61-46129св18.

Крім того, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З матеріалів справи вбачається, що Солом`янським районним судом м. Києва 27 травня 2019 року було видано виконавчий лист відповідно до якого було зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з дитиною, донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 листопада 2019 року Київським апеляційним судом було видано виконавчий лист відповідно до якого було визначено ОСОБА_2 способи участі в спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення зустрічей з дитиною: щовівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 у присутності дитячого психолога.

13 червня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойкою Людмилою Романівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва.

19 листопада 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойкою Людмилою Романівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Київським апеляційним судом.

19 листопада 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штойкою Людмилою Романівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Київським апеляційним судом.

Державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петренко І.В. на адресу стягувача ОСОБА_5 та боржника ОСОБА_1 було направлено вимогу державного виконавця в якій зазначено, що з метою здійснення перевірки виконання рішення суду за виконавчим листом № 760/18121/16-ц, що виданий 13.11.2019 року, бути присутніми у суботу 20.05.2023 року з 10-00 години до 13-00 години за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

20.05.2023 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Лихвар В.А. направив на адресу державного виконавця клопотання у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 від 19.11.2019 року, в якому повідомив, що ОСОБА_6 разом з дитиною виїхав за кордон України у зв`язку зі збройною агресією росії проти України та для забезпечення безпеки та здоров`я дитини, а тому спілкування матері з дитиною стало неможливим. Просив відкласти проведення виконавчих дій до повернення боржника та дитини до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись 07 серпня 2023 року до суду першої інстанції із заявою про відстрочку виконання рішення суду у даній справі, ОСОБА_1 надав докази того, що він з дитиною наразі перебуває в Чехії. Доказів того, що він з дитиною повертались на територію України матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини в п. 47 та 50 рішення «Савіни проти України» від 18.12.2008, зазначає «Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, № 307-B). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги).

Між інтересами дитини та інтересами батьків (у цьому випадку інтересами діда й баби) повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами дорослих. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне).

Аналізуючи зазначене в сукупності, колегія суддів вважає, що суворе застосування приписів ч. 5 ст. ст. 435 ЦПК України, відповідно до якої відстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення та яке не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, у цьому конкретному випадку, за вищеозначених обставин, неможливо вважати справедливим, що вірно враховано судом першої інстанції, адже рішення суду за вказаною категорією справ має характер тривалого терміну виконання, до досягненню дитиною повноліття.

Заявником не надано суду незаперечних доказів неможливості виконання рішення суду у даній справі, яким зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з дитиною, донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено ОСОБА_2 способи участі в спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення зустрічей з дитиною: щовівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 у присутності дитячого психолога.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник та дитина перебувають за кордоном у Чеській республіці у зв`язку зі збройною агресієї російської федерації проти України, а тому виконання рішення є неможливим до повернення дитини з батьком в Україну, а тому наявні, визначені ст. 435 ЦПК України для відстрочки виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє, так як сторони не позбавлені можливості виконувати рішення суду за місцем знаходження дитини шляхом встановлення зустрічей з дитиною: щовівторка та щосуботи з 10:00 до 13:00 у присутності дитячого психолога.

Крім того, перебування дитини за кордоном не позбавляє боржника ОСОБА_1 можливості виконувати рішення суду шляхом надання ОСОБА_2 можливість спілкуватись з дитиною через мережу Інтернет, в тому числі, за допомогою відеозв`язку з використанням меседжерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype чи інше.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що розглядаючи заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення, суд першої інстанції не врахував виняткових обставин, що склались в Україні - військову агресією російської федерації проти України та не застосував норми матеріального права, а саме ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 435 ЦПК України, так як, постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції надав обгрунтовану та правильну оцінку доводам заявника щодо можливості відстрочення виконання рішення у даній справі у зв`язку із збройною агресією проти України та підставно відхилив вказані доводи. Також судом при вирішенні вказаного процесуального питання були вірно застосовані норми права, які регулюють підстави та порядок застосування судом відстрочки виконання рішення суду, а саме: ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України " Про виконавче провадження", з урахування конкретних обставин даної справи та змісту рішення суду, яке знаходиться на виконанні.

Доводи апеляційної скарги про те, що застосування відстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди позивачу та буде прийнято в інтересах дитини, колегія суддів відхиляє, так як відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року) між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Солом`янського районного суд міста Києва від 15 вересня 2023 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лихваря Валентина Андрійовича .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лихваря Валентина Андрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суд міста Києва від 15 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2023 року.

Головуючий Судді: