Справа № 703/2600/12
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційні скарги ОСОБА_1

на ухвалу Виноградівського районного суду від 4 квітня 2022 року, повний текст якої складено 4 квітня 2022 року, головуючий суддя Левко Т.Ю., про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 5 червня 2013 року у цивільній справі № 703/2600/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення

та на ухвалу Виноградівського районного суду від 4 квітня 2022 року, повний текст якої складено 4 квітня 2022 року, головуючий суддя Левко Т.Ю., про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

встановив:

11.02.2022 ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Виноградівського районного суду заяву про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013 у зазначеній справі та клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Мотивувало заяву та клопотання таким.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013 у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення вирішено:

у рахунок погашення боргу в розмірі 26967,34 дол. США за кредитним договором від 19.10.2006 № MKV0GA00006086 звернути стягнення на 46/100 частин житлового будинку загальною площею 67,60 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною предмету іпотеки встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

виселити ОСОБА_2 з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення апеляційного суду не виконане через відсутність правовстановлюючих документів для реалізації предмета іпотеки, відсутність попиту покупців, а також наявність арештів предмета іпотеки, зокрема, 26.06.2012 відкрито виконавче провадження № 33193593, у якому накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_2 .

У зв`язку з націоналізацією АТ КБ «ПриватБанк» визначено процедуру реалізації заставного майна виключно в рамках виконавчого провадження.

Тому виконати рішення суду у визначений у ньому спосіб неможливо.

Посилаючись на ці обставини, заявник у порядку ст.ст. 433, 435 ЦПК України просив змінити спосіб виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2014 у справі № 703/2600/12:

з «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MKV0GA00006086 від 19.10.2006 року в розмірі 26967 (двадцять шість тисяч девятсот шістдесят сім) доларів 34 (тридцять чотири) центів США звернути стягнення на 46/100 частин житлового будиноку загальною площею 67,60 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною предмету іпотеки встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій

на «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MKV0GA00006086 від 19.10.2006 року в розмірі 26967 (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят сім) доларів 34 (тридцять чотири) центів США звернути стягнення на 46/100 частин житлового будинку загальною площею 67,60 м2 який розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу 46/100 частин вказаного житлового будинку Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - AT КБ «ПриватБанк») 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д в рамках виконавчого провадження з дотриманням процедури, визначеної ЗУ «Про виконавче провадження»,

визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновити цей строк.

Ухвалами Виноградівського районного суду від 04.04.2022:

заяву про зміну способу виконання рішення задоволено, змінено спосіб виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2014 у справі № 703/2600/12:

з «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MKV0GA00006086 від 19.10.2006 року в розмірі 26967 (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят сім) доларів 34 (тридцять чотири) центів США звернути стягнення на 46/100 частин житлового будиноку загальною площею 67,60 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною предмету іпотеки встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій

на «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MKV0GA00006086 від 19.10.2006 року в розмірі 26967 (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят сім) доларів 34 (тридцять чотири) центів США звернути стягнення на 46/100 частин житлового будинку загальною площею 67,60 м2 який розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу 46/100 частин вказаного житлового будинку Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - AT КБ «ПриватБанк») 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д в рамках виконавчого провадження з дотриманням процедури, визначеної ЗУ «Про виконавче провадження»;

клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено, поновлено цей строк.

Приймаючи такі процесуальні рішення, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що: рішення суду має бути виконане, а процедуру реалізації майна змінено і майно має продаватися виключно в рамках виконавчого провадження; строк слід поновити, оскільки це пов`язується зі зміною способу виконання рішення.

Ухвали оскаржила боржниця, яка після реєстрації 02.10.2008 розірвання шлюбу з ОСОБА_3 і укладення 23.12.2014 шлюбу з ОСОБА_4 маж прізвище, ім`я і по-батькові « ОСОБА_1 » (а.с. 105-109 т. 2), від імені та в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В. На думку ОСОБА_1 ухвали постановлені судом із порушенням норм закону виходячи з такого.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) зміна способу і порядку виконання рішення може мати місце лише у виняткових випадках, за реальної наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Таких обставин немає і банк не довів їх наявності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» ще у 2013 році отримало виконавчий лист, має його в своєму розпорядженні, пред`являло до примусового виконання, проте, після того, як 28.10.2014 виконавче провадження було закінчене, не ініціювало більше виконавчого провадження з метою стягнення боргу, до 2020 року не ставило питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Банк протягом багатьох років не цікавився виконанням рішення, не вчиняв для виконання рішення ніяких дій.

15.07.2020 банк уже звертався до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2014 у справі № 703/2600/12, що її Виноградівський районний суд ухвалою від 06.11.2020 залишив без розгляду.

Заява, яку задовольнив суд, є вже другим зверненням банку по зміну способу виконання рішення суду, причому, з тих самих підстав, із яких було звернення першого разу, єдиною відмінністю є посилання на відкрите виконавче провадження. Друге звернення скероване до суду мало не через два роки після першого.

Заява банку про зміну способу виконання рішення безпідставна, позаяк усі необхідні для виконання рішення документи є у банку, а відсутність попиту на нерухоме майно (предмет іпотеки) не є поважною причиною для невиконання рішення та для зміни способу його виконання. Власе щодо цього відсутні й докази.

Пов`язування зміни способу або порядку виконання рішення з арештом, накладеним на майно у виконавчому провадженні, при цьому на користь самого ж банку, безпідставне. Питання про зняття арешту вирішується окремо.

Окрім того, що причини, які б унеможливлювали для банку виконання рішення суду та дійсно вимагали б зміни способу або порядку виконання рішення, банком не були доведені та не були встановлені судом, заявник не описав і чіткої процедури, визначеної законом, виконання рішення відповідно до нового способу, як не зробив цього і суд, тому ухвала суду незрозуміла.

Насамкінець, зміна способу виконання рішення, про яку просив банк, призвела до зміни змісту рішення суду, що набрало законної сили.

Поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання заявником узагалі ніяк не обґрунтована і нічим не доведена. Суд у своїй ухвалі фактично не навів ніякої мотивації щодо підстав для визнання причин пропущення строку поважними та для поновлення строку.

Заява про зміну способу виконання рішення і клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання обґрунтовані одними й тими ж обставинами, тоді як це неможливо, оскільки мають місце різні предмети заяв, предмети доказування, які вимагають і різного обґрунтування щодо фактів.

Апелянт ОСОБА_1 просить обидві оскаржені ухвали суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяв ПАТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та про зміну способу виконання рішення суду відмовити.

У відзиві на апеляції ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на їх необґрунтованість, просить залишити скарги без задоволення, а судові рішення без змін.

Зазначає, зокрема, що ухвалене на користь банку рішення суду підлягає виконанню, проте, виконати його у визначений рішенням спосіб банк не може. Банк не має в своєму розпорядженні правовстановлюючих документів на нерухоме майно (предмет іпотеки), а також документів, які б уможливлювали виділення з майна частки боржника ОСОБА_1 та звернення на неї стягнення.

Зважаючи на формулювання резолютивної частини рішення суду банк не може звернутися до виконавців для примусового виконання рішення, а самостійно виконати рішення суду теж не може.

Тому відсутність правовстановлюючих документів для реалізації предмета іпотеки, відсутність попиту покупців і наявність арешту майна є тими підставами, з яких слід було змінити спосіб виконання рішення суду. Така зміна способу виконання не змінює рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника адвоката Гринихи Т.Ю., яка апеляції не визнала і пояснила, зокрема, що процедура реалізації заставного майна виключно в рамках виконавчого провадження у зв`язку з націоналізацією АТ КБ «ПриватБанк» визначена Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Мін`юсту України від 29.09.2016 № 2831/5, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи учасників процесу, суд приходить до такого.

За приписами ЦПК України, обґрунтованість будь-якої заяви, за вирішенням якої особа звертається до суду, в тому числі, щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, щодо зміни способу і порядку виконання рішення, щодо фактів і обставин, які повинні слугувати підставами для задоволення відповідної заяви, повинна доводитись заявником, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета заяви, її вмотивування, здійснює обов`язок доказування обґрунтованості заяви та здійснює інші процесуальні права, виконує процесуальні обов`язки і повинен діяти добросовісно, не зловживаючи правами (ст.ст. 12, 13, 43, 44, 49, 76-81).

Так само на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами й стягувач у виконавчому провадженні (ст.ст. 12-16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 19 Закону № 1404-VIII, вищенаведені та інші норми законодавства).

Про задоволення заяви рішення може бути прийняте лише за умови її обґрунтованості та доведеності (ст.ст. 89, 263 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (зараз Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», АТ КБ «ПриватБанк») у червні 2012 року пред`явило позов до ОСОБА_2 (зараз ОСОБА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, просило у рахунок погашення боргу в розмірі 32470,63 дол. США (еквівалент 259115,62 грн) за кредитним договором від 19.10.2006 № MKV0GA00006086:

звернути стягнення на 46/100 частин житлового будинку загальною площею 67,60 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки;

виселити відповідачку та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС (а.с. 2-5 т. 1).

У вересні 2012 року ОСОБА_2 пред`явила до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 і приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Юски Н.М. зустрічний позов про зобов`язання зняти заборону відчуження нерухомого майна (а.с. 59-63 т. 1).

Ухвалою Виноградівського районного суду від 08.10.2012 позови об`єднані в одне провадження (а.с. 79 т. 1).

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.02.2013, з урахуванням ухвали цього ж суду від 09.04.2013 про виправлення описки в рішенні суду, у справі № 703/2600/12 у первісному позові було відмовлено, зустрічний позов було задоволено, зобов`язано приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Юски Н.М. зняти заборону на відчуження 46/100 частин житлового будинку загальною площею 67,60 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладену під час посвідчення договору іпотеки від 23.10.2006 між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 112-118, 136 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013 у справі № 703/2600/12, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013, рішення Виноградівського районного суду від 12.02.2013 скасовано, вирішено:

у рахунок погашення боргу в розмірі 26967,34 дол. США за кредитним договором від 19.10.2006 № MKV0GA00006086 звернути стягнення на 46/100 частин житлового будинку загальною площею 67,60 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною предмету іпотеки встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

виселити ОСОБА_2 з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

в інших вимога первісного позову, а також у зустрічному позові відмовлено (а.с. 166-172, 206-207 т. 1).

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» на власний розсуд обрало та реалізувало спосіб захисту свого цивільного права у спірних правовідносинах.

Після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених ЦПК України (ст. 268 ч. 8 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017). Попередня редакція ЦПК України теж містила норму про те, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення (ст. 218 ч. 2).

04.09.2013 представник банку подав до Виноградівського районного суду заяву про видачу виконавчого листа на виконання рішення суду і 12.11.2013 отримав виконавчий лист, що підтверджується його власноручним записом і підписом на заяві (а.с. 212 т. 1, а.с. 12 т. 2).

Постановою держвиконавця Відділу ДВС Виноградівського РУЮ від 12.02.2014 було відкрито виконавче провадження № 42042885 на виконання виконавчого листа № 703/2600/12, виданого 12.11.2013, пред`явленого до примусового виконання 12.02.2014 (а.с. 217 т. 1).

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий лист від 12.11.2013 № 703/2600/12 був повернутий стягувачу постановою держвиконавця від 28.10.2014 у виконавчому провадженні № 42042885 (а.с. 111 т. 2), що ніким не заперечується.

Закон України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV) на час ухвалення апеляційним судом рішення (05.06.2013), на час видачі стягувачу виконавчого листа (12.11.2013) і на час повернення виконавчого листа держвиконавцем стягувачу (28.10.2014) передбачав, що:

строк для пред`явлення виданого судом виконавчого листа становить один рік за загальним правилом з наступного дня після набрання рішенням законної сили (ст. 22 ч. 1 п. 2, ч. 2 п. 1);

строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням його до виконання; після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється; час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ст. 23 ч. 1 п. 1, ч. 2);

у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ст. 23 ч. 3);

05.10.2016 набрав чинності Закон № 1404-VIII, який передбачає строк для пред`явлення виданого судом виконавчого листа до виконання протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили (ст. 12 ч.ч. 1, 2), переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання пред`явленням цього документа до виконання (ст. 12 ч. 4 п. 1). Закон № 1404-VIII також передбачає, що:

у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ст. 12 ч. 5);

виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).

Таким чином, Законом установлено загальне правило про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням його до виконання, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. У цьому контексті значення має момент, з якого належить відраховувати перебіг строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачеві таким моментом об`єктивно може бути передусім дата повернення виконавчого документа стягувачеві (дата прийняття відповідного рішення), що, власне, відповідає й загальному правилу щодо обчислення відповідних строків, змісту ст. 23 ч. 3 Закону № 606-XIV, ст. 12 ч. 5 Закону № 1404-VIII та іншим положенням цих законів.

Отже, строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, що знаходиться у АТ КБ «ПриватБанк», сплив ще у 2015 році.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 24 ч. 2 Закону № 606-XIV, ст. 12 ч. 6 Закону № 1404-VIII). ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017 (ст. 371 ч.ч. 1, 2), передбачав, і в редакції, чинній з 15.12.2017 (ст. 433 ч.ч. 1, 2), передбачає, що в разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено; заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 433 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Стягувач АТ КБ «ПриватБанк» реалізував своє право на примусове виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013 у справі № 703/2600/12, пред`явленням виконавчого документа до виконання строк для такого пред`явлення був перерваний, а виконавче провадження № 42042885 тривало по 28.10.2014.

Доказів оскарження постанови держвиконавця від 28.10.2014 про повернення виконавчого документа стягувачеві у справі немає. Після повернення виконавчого документа стягувачеві строк пред`явлення ним цього документа до виконання становив один рік.

Матеріали справи не вказують на те, що кредитор-іпотекодержатель АТ КБ «ПриватБанк» цікавився виконанням рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013 у справі № 703/2600/12 принаймні з часу повернення йому виконавчого документа і до липня 2020 року, коли подав до Виноградівського районного суду першу заяву про зміну способу виконання цього рішення суду (а.с. 1-4 т. 2).

Ухвалою Виноградівського районного суду від 06.11.2020, даних про оскарження якої немає, заяву АТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013 у справі № 703/2600/12 залишено без розгляду (а.с. 44-45 т. 2).

Як випливає зі змісту заяви АТ КБ «ПриватБанк» від 09.07.2020, банк просив змінити спосіб виконання рішення апеляційного суду з продажу майна банком на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, оскільки рішення не виконане через відсутність правовстановлюючих документів для реалізації предмета іпотеки, відсутність попиту покупців і відсутність у банку вільного доступу до предмета іпотеки. Повторна заява, що наразі розглядається, подана по суті з тих самих підстав, що і перша.

Заява АТ КБ «ПриватБанк» не містить жодного обґрунтування щодо існування конкретних причин пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, щодо поважності таких причин тощо.

За таких умов суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав для задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відмова в поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання вже сама по собі є достатньою підставою для відмови і в зміні способу та/або порядку виконання рішення суду, оскільки відсутні правові підстави для виконання рішення як такого. Поза тим, заява про зміну способу виконання рішення безпідставна та необґрунтована і по суті.

За правилами ст. 435 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання, якщо встановлені обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, постановивши з цього питання ухвалу (ч.ч. 1, 3, 7). З цими положеннями ЦПК України кореспондуються норми ст. 33 Закону № 1404-VIII.

Предметом правового регулювання в статті 435 ЦПК України є питання, пов`язані з певними обставинами щодо виконання рішення суду, а не питання ухвалення нового чи іншого рішення, зміни рішення. Положення ст. 435 ЦПК України не передбачають права суду та можливості для нього зміни резолютивної частини раніше ухваленого рішення. Вирішуючи питання про зміну способу або порядку виконання рішення суд не вправі ухвалити фактично нове рішення щодо нового чи іншого предмета позову та щодо іншої особи.

У справі відсутні будь-які дані та докази щодо виконання банком рішення суду після повернення у 2014 році йому держвиконавцем виконавчого документа, вчинення стягувачем відповідних дій: повторного звернення рішення до виконання, причин пропущення строку повторного пред`явлення рішення до виконання, обставин і ступеня виконання рішення, перешкод у виконанні рішення, їх реальності та істотності, вжиття заходів до їх подолання, усунення, фактичної неможливості виконати рішення у передбачений ним спосіб тощо. Під час апеляційного розгляду справи такі дані і докази теж не були надані, представник банку не міг належно пояснити обставин виконання чи невиконання рішення суду, пропущення зазначеного строку, дій чи бездіяльності стягувача щодо виконання рішення, тоді як ці обставини є істотними в справі.

Посилання банку на наявність зареєстрованих арешту майна ОСОБА_2 та заборони його відчуження, застосованих у виконавчому провадженні № 33193593 постановою держвиконавця ВДВС Виноградівського РУЮ від 26.06.2012, що здійснювалося на примусове виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області у справі № 703/647/11 за виконавчим листом, виданим 15.05.2012 на стягнення на користь банку 14702,17 грн боргу і 147,00 грн судових витрат (а.с. 60-64 т. 2), у контексті заяви безпідставне.

Арешт застосований на виконання рішення в іншій справі, в іншому виконавчому провадженні, щодо іншого боргу і його наявність жодним чином не впливає на спосіб і порядок виконання рішення суду в справі № 703/2600/12. Окрім цього, арешт застосований в інтересах стягувача АТ КБ «ПриватБанк», який має відповідні можливості врегулювати відповідно до закону це питання, а власне питання, що пов`язуються з арештом майна боржника, є окремим, самостійним предметом розгляду та не слугують підставами для зміни способу і порядку виконання рішення суду (ст. 59 Закону № 1404-VIII, інші норми законодавства).

Доводи в заяві про те, що банк у зв`язку з націоналізацією не вправі реалізувати предмет іпотеки поза процедурою виконавчого провадження не обґрунтовувалися жодною нормативно визначеною забороною, банк на конкретні нормативні акти з цього приводу не посилався, як не навів їх і суд першої інстанції в своєму процесуальному рішенні. Під час апеляційного розгляду справи представник банку стверджував, що така заборона встановлена Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Мін`юсту України від 29.09.2016 № 2831/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 30.09.2016 за № 1301/29431).

Утім, по-перше, зазначений Порядок такої заборони, яка б пов`язувалася з націоналізацією АТ КБ «ПриватБанк», не містить; по-друге, на будь-які інші нормативні акти банк у цьому зв`язку не посилався; по-третє, у справі, що розглядається (№ 703/2600/12), відсутні дані про арешт майна боржника, а стосовно інших арештів і заборон щодо майна боржника, якщо такі є чинними, питання вирішується встановленим порядком і за відповідних умов майно може бути звільнене з-під арешту; по-четверте, за наявності для того відповідних підстав банк як іпотекодержатель не позбавлений права діяти відповідно до закону та договору і в позасудовому порядку.

Обставини, якими банк мотивував необхідність зміни способу виконання рішення (відсутність документів, необхідних для реалізації предмета іпотеки, відсутність попиту покупців, наявність арештів предмета іпотеки), не є в розумінні закону та з урахуванням встановленого в справі тими, які як виняткові унеможливлюють виконання рішення суду, беручи також до уваги надання рішенням суду стягувачу всіх необхідних повноважень для виконання рішення.

Такі обставини окрім того, що бездоказові, однаковою мірою стосуються відчуження майна як шляхом його продажу банком безпосередньо відповідно до рішення суду, так і шляхом продажу майна з прилюдних торгів. Тобто, в обох випадках ідеться про продаж майна шляхом вчинення відповідного правочину, який саме і є способом виконання рішення і перешкодою для якого є (відповідно до позиції стягувача) одні й ті ж обставини, тож і в разі зміни способу виконання рішення лише щодо форми відчуження майна шляхом вчинення того чи іншого правочину перешкоди, якщо такі для цього існують, не усуваються фактично і відповідне питання не вирішується по суті. Зрештою, у справі відсутні й будь-які дані про зміну обставин щодо виконання рішення суду з часу постановлення попередньої ухвали суду і до часу нового звернення стягувача.

Виходячи з викладеного, заяви стягувача ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях і не підлягали задоволенню судом першої інстанції, який вищенаведеного не врахував. Саме лиш правильне твердження про те, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню, не є достатнім для задоволення заяв банку, оскільки таке виконання повинно здійснюватися відповідно до закону, а стягувач у цьому процесі розпоряджався своїми правами на власний ризик і розсуд. За встановлених обставин процесуальні рішення суду про задоволення заяв, крім іншого, не враховують дій (бездіяльності) стягувача та за відсутності для того законних підстав надають нічим не виправдані переваги стягувачу.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляції слід задовольнити, ухвали суду, які не ґрунтуються на законі, скасувати, заяви стягувача про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та про зміну способу виконання рішення суду залишити без задоволення.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити,

ухвалу Виноградівського районного суду від 4 квітня 2022 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та

ухвалу Виноградівського районного суду від 4 квітня 2022 року про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 5 червня 2013 року у цивільній справі № 703/2600/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення скасувати,

заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 5 червня 2013 року у цивільній справі № 703/2600/12, та про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 5 червня 2013 року у цивільній справі № 703/2600/12 залишити без задоволення.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 992,40 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого з апеляційних скарг.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 6 липня 2023 року.

Судді