справа № 361/6960/18
провадження № 6/361/219/23
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрусенко Тетяни Андріївни, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Відділ ДВС) Андрусенко Т.А. звернулася до суду із поданням, у якому просила обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , посилаючись на те, що у Відділі ДВС на виконанні знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 361/6960/18, виданого 28 листопада 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області з примусового виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2019 року, ухваленого в цивільній справі № 361/6960/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 21 липня 2015 року та договором про внесення змін і доповнень до цього договору позики від 28 липня 2015 року в загальному розмірі 527560 грн. та судового збору в розмірі 6197 грн. 70 коп. Боржник добровільно рішення суду не виконує, від його виконання ухиляється, на виклики державного виконавця до Відділу ДВС він не з`являється.

Державний виконавець Відділу ДВС Андрусенко Т.А. у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, у якому просила суд розглянути подання за її відсутності.

Розглянувши подання та додані до нього документи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-XII (далі Закон № 3857-XII) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналіз положень ст. 6 Закону № 3857-XII та ст. 441 ЦПК України дають підстави для висновку про те, що у судовому засіданні має бути доведено юридичний факт умисного ухилення особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, а обов`язок доведення цього факту покладено на виконавця.

Словосполучення ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. п. 1, 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця. Подання має обов`язково містити зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України лише у разі підтвердження факту його умисного ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню, до повного виконання ним зобов`язань.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі ДВС перебуває виконавче провадження за № 60866943 з примусового виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2019 року у цивільній справі № 361/6960/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики від 21 липня 2015 року та договором про внесення змін і доповнень до цього договору позики від 28 липня 2015 року в загальному розмірі 527560 грн. та судового збору в розмірі 6197 грн. 70 коп.

Державний виконавець Відділу ДВС Андрусенко Т.А., звертаючись до суду з цим поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України посилалася на те, що постановою про відкриття виконавчого провадження № 60866943 від 12 грудня 2019 року якою боржника ОСОБА_2 зобов`язано подати декларацію про доходи і майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Постанова направлена сторонам виконавчого провадження.

Доказів того, що боржник ОСОБА_2 , будучи обізнаним з відкритим стосовно нього виконавчим провадженням № 60866943, умисно ухиляється від виконання судового рішення по сплаті суми заборгованості, державним виконавцем Андрусенко Т.А. суду не надано.

28 березня 2023 року державним виконавцем Відділу ДВС Андрусенко Т.А. на адресу боржника ОСОБА_2 направлено виклик, яким останнього зобов`язано з`явитися до Відділу ДВС для надання пояснень щодо невиконання рішення суду та надання документів про сплату заборгованості на 10.30 год. 03 квітня 2023 року.

Даних про отримання боржником ОСОБА_2 цього виклику державного виконавця до подання не додано.

Верховний Суд України у листі від 01 лютого 2013 року Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України роз`яснив, що поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Верховний Суд України у вказаному листі зазначив, що однією з підстав для відмови у задоволенні подання виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання ним своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Суд вважає, що неподання боржником декларації про доходи та майно, неявка боржника за викликом до державного виконавця один раз за відсутності доказів про те, що боржник обізнаний з відкритим стосовно нього виконавчим провадженням ще не свідчить про факт ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення подання державного виконавця Відділу ДВС Андрусенко Т.А. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, оскільки факт умисного ухилення боржника від виконання ним покладених на нього рішенням суду зобов`язань державним виконавцем не доведений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 81, 89, 259, 260, 441 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрусенко Тетяни Андріївни, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.