Справа №464/4332/23
пр № 2/464/1273/23
У Х В А Л А

06 липня 2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суд м.Львова Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу № 464/4332/23 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, учасниками у якій виступають:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Європейська агенція з повернення боргів»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Петрусь Ігор Богданович,

у с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 58360 віл 24 травня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов переконання про необхідність направлення цивільної справи за підсудністю з наступних підстав.

Територіальна підсудність це підсудність цивільної справи загальному суду залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Як унормовано ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання ч.12 ст.28 ЦПК України.

Як регламентовано ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

У розумінні ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна. Визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника.

Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 та від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ст.4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Внесення інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади здійснюється органом реєстрації з одночасним повідомленням органу реєстрації за попереднім місцем проживання (перебування) (за наявності) про зміну особою місця проживання (перебування) (ч.3 ст.10 Закону).

Ураховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок декларації чи реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкової реєстрації.

За відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру та Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, отриманими у порядку ст.187 ЦПК України, позивач 18 лютого 2022 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про реєстрацію місця проживання станом 06 липня 2023 року відсутні.

Зважаючи на викладене, докази реєстрації позивача на території Сихівського району м.Львова чи місцезнаходження його майна відсутні.

Натомість місцезнаходження відповідача за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за адресою: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, що згідно з адміністративно-територіальним поділом відноситься до Шевченківського району м.Києва.

З урахуванням вищенаведених норм та враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, предмет та підстави позову, вважаю, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду даної справи Сихівським районним судом м.Львова, відтак таку за правилами ЦПК України справу слід передати за територіальною підсудністю до Шевченкіського районного суду м.Києва. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

Також слід брати до уваги вимоги ст.378 ЦПК України, за якими судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України).

Постановлення даної ухвали жодним чином не порушує право позивача доступу до правосуддя, оскільки передача справи до належного суду не обмежує процедуру вирішення спору.

Окремо слід звернути увагу, що цивільним процесуальним законодавством передбачено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (ст.279 ЦПК України), наявна можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку ст.212 ЦПК України чи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, як це передбачено ч.3 ст.211 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.31, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Передати цивільну справу № 464/4332/23 за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 06 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення (ч.3 ст.31 ЦПК України).

Суддя Олена ТІМЧЕНКО