Справа № 454/5401/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023 року суддя Сокальського районного суду Львівської області Струс Т.В. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу про стягнення аліментів з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, наказне провадження - це особливий вид цивільного процесу, спрямований на вирішення безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно змісту заяви про видачу судового наказу встановлено, що у такій заявник зазначає, що у Шевченківському ВДВС м. Львова перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 13.08.2008р. Сокальським районним судом Львівської області в справі №2-681 про стягнення з ОСОБА_2 у її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення старшою дитиною повноліття та починаючи з 11.04.2008р.

Також заявник зазначає, що 25.08.2023р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, судом встановлена наявність спору щодо стягнення аліментів, оскільки рішенням суду вже вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 зокрема на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, вважаю необхідним відмовити заявнику у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , оскільки з вищезазначеної заяви про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, що за правилами пункту 3 частини 1статті 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу, відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження.

Крім цього, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, за змістом вищевказаної правової норми, право на звернення до суду заявою про видачу судового наказу чи з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дитина.

Однак, до заяви про видачу судового наказу не долучено доказів, які б підтверджували факт проживання неповнолітньої дитини із заявником на час звернення до суду з даною заявою, що позбавляє суд можливості зробити висновки з цього питання та перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживає дитина.

Керуючись ст.ст. 163, 166, 353 ЦПК України, ст. 181 СК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Т. В. Струс