ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/99/23
26 жовтня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.,
відповідача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва заяву адвоката Кишені Володимира Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна,
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 червня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору. Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішено.

03 липня 2023 року представник позивачки - адвокат Кишеня Володимир Сергійович звернувся до суду з заявою, у якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 24 000 грн., які складаються з: витрат на складання позовної заяви - 8000 грн., витрат на участь адвоката в судових засіданнях - 16000 грн. (з розрахунку 4000 грн. за 4 судових засідання).

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, що відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України, відповідно до неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що вимога позивачки про стягнення з нього витрат на послуги адвоката є несправедливою з огляду на те, що він при вирішенні справи відмовився від стягнення з позивачки різниці у вартості часток при поділі майна.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В позовній заяві позивачкою заявлено про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які будуть складатися з наступних витрат: 8000 грн. - за складення позовної заяви, 4000 грн.- за участь адвоката окремо у кожному судовому засіданні, 1000 грн. - за складення будь-яких процесуальних документів. Докази на підтвердження понесених судових витрат позивачка зобов`язалась подати до початку судових дебатів.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу представником позивачки надано договір про надання правової допомоги від 12 вересня 2022 року, у якому сторонами погоджено гонорар адвоката у наступному розмірі: 8000 грн. - за складення позовної заяви, 4000 грн.- за участь адвоката у кожному судовому засіданні, 1000 грн. - за складення однієї заяви з процесуальних питань (п.2.1, 2.2., 2.3 договору), 20000 грн. - у випадку задоволення позову або укладення мирової угоди (а.с. 36-39).

Також на підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу суду надано платіжний документ про сплату позивачкою адвокату 20 вересня 2022 року 8000 грн. за складання позовної заяви (а.с.39) та акт приймому-передачі наданих послуг зі складення позовної заяви від 22 вересня 2023 року (а.с. 38),

За змістом частини першої статті, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є судовими витратами, які підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16)

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, проте позивачкою не надано доказів на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу у заявленому розмірі 24000 грн. Матеріалами справи підтверджено понесені позивачкою витрати з оплати професійної правничої допомоги тільки у розмірі 8000 грн.

Крім того, вимога позивачки про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі суперечить приписам статті 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат.

Згідно із частинами першою, другої статті 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну (пункт 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 641/1355/18, у якій зазначено, що за змістом наведених положень процесуального закону, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 червня 2023 року позивачці відмовлено у задоволенні позову в частині вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру, придбану відповідачем до реєстрації шлюбу. Тобто судом відмовлено у задоволенні немайнової та майнової вимоги.

У зв`язку частковим задоволенням позовних вимог, позивачка відповідно до закону має право не на повне відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, а тільки на половину і виключно за умови доведеності реальності понесення витрат. Проте суд вважає, що понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за нею з наступних підстав.

У частині дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Поняття «неправильний» тлумачиться в українській мові як такий, що не відповідає певним нормам, правилам, вимогам; а також як такий, що не відповідає істині, помилковий хибний, такий, що не приводить до бажаних наслідків.

Практика застосування цієї правової норми не є усталеною, водночас поняття «неправильні дії сторони» слід тлумачити у взаємозв`язку з поняттям «зловживання процесуальними правами».

Під час розгляду справи судом не було встановлено, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача. Напроти відповідач визнав позов в частині поділу набутого у шлюбі майна, не заперечував проти визначеної позивачкою оцінки майна та варіанту його поділу. Тобто, в зазначеній частині фактично був відсутній спір. За відсутності спору спір про поділ майна подружжя міг бути вирішений у позасудовому порядку шляхом укладення та нотаріального посвідчення договору.

Звернення позивачки до суду з позовом було обумовлено тим, що відповідачем була придбана квартира до реєстрації їх шлюбу, яку позивачка також вважала спільним сумісним майном, посилаючись на те, що на придбання квартири були витрачені спільні сумісні кошти. У задоволенні позову в зазначеній частині позивачці відмовлено.

При вирішенні спору судом не встановлено фактів порушення прав позивачки відповідачем. Також не встановлено фактів ухилення відповідача від поділу майна у позасудовому порядку. Напроти, відповідач позов визнав та відмовився від наданого йому законом права на відшкодування йому різниці у вартості часток при поділі майна подружжя.

Відповідач свідомо відмовився від стягнення з позивачки різниці у вартості майна, яка є значною. Відповідно до рішення суду кожна із сторін отримала в натурі квартиру та автомобіль, а різниця у вартості часток склала 499 661,93 грн. На зазначену суму суд відступив від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя за згодою відповідача, який отримав майно значно меншої вартості від ідеальної частки.

З вказаних підстав суд вважає можливим відмовити позивачці у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81,133, 137, 138, 141,270,352, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Кишені Володимира Сергійовича, подану в інтересах позивачки ОСОБА_2 , про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не були вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Осіпенко