ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 390/1334/23

провадження № 22-ц/4809/1387/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (суддя Гершкул І. М.) від 03.10.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

17.07.2023 Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - Банк) пред`яви позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. у розмірі 99271,24 грн за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що в жовтні 2017 року стартував новий проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проєкту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, який виїжджає за зазначеною клієнтом адресою.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга з переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

14.10.2020 ОСОБА_1 звернувся в банк з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердив, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що він ознайомився та отримав примірники зазначених документів у мобільному додатку, що складають договір, та зобов`язується виконувати умови договору.

В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 14.10.2020 позичальник просив відкрити йому поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на платіжну карту в розмірі 100000 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37,2% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (74,4% річних).

Банк свої зобов`язання за договором виконав.

Проте відповідач свої зобов`язання за договором порушив, не надавши своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.

Станом на 25.04.2023 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитом («тілом кредиту») становить 99271,24 грн, яку позивач, посилаючись на норми ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 612, ч. 2 ст. 615, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

2.Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2023 позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 задоволено. Суд ухвалив стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за «тілом» кредиту за договором від 10.10.2020 у розмірі 99271,24 грн, а також компенсацію за сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач порушив свої зобов`язання з повернення кредиту, які виникли на підставі укладеного між сторонами по справі договору про надання банківських послуг від 14.10.2020, отриманий від Банку кредит в сумі 99271,24 грн відповідач не повернув, а тому вимоги позивача є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , подав до суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що, на думку апелянта, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Зокрема, суд не дав належної оцінки обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором. Суд не звернув уваги, що позивач, вимагаючи стягнення боргу в сумі 99271,24 грн, не надав доказів стверджуваного ним встановлення кредитного ліміту для відповідача в сумі 100000,00 грн. При цьому, згідно з тим же розрахунком заборгованості, відповідач сплатив банку 103521,55 грн, отже повернув Банку отримані кошти сповна.

Банк нараховував проценти за користування відповідачем наданим йому кредитом, але в єдиному підписаному відповідачем документі анкеті-заяві від 14.10.2020, яку надав до суду позивач, відомості про проценти та їх розмір, інші істотні умови відсутні. Крім того, в анкеті-заяві не вказано про те, що відповідач має намір отримати від Банку кредит у формі встановленого кредитного ліміту на його рахунку. Інші надані позивачем докази не містять підписів відповідача, а тому не стосуються цієї справи., Схожий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Відповідач вважає, що належним та допустимим доказом, яким могла бути підтверджена або спростована його заборгованість за договором, є лише виписка з клієнтського рахунку, яку Банк до суду не надав, а тому і не довів існування заборгованості.

4.Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від позивача АТ «Універсал Банк» у визначений судом строку не надійшов, хоча ухвалу суду від 10.11.2023 про відкриття апеляційного провадження з роз`ясненням позивачу права на відзив на апеляційну скаргу той отримав 15.11.2023 о 13:46:17 (т. 2, а. с. 82).

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

5.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини справи

14.10.2020 ОСОБА_1 заповнив, підписав і подала АТ «Універсал Банк» анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг у якій він просив Банк відкрити на його ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт, який вказано ним у мобільному додатку та який банк має право в односторонньому порядку змінювати, з пільговим періодом користування кредитним лімітом до 62 днів, а потім з нарахуванням на кредит процентної ставки 3.1% на місяць.

Крім того, положеннями цієї анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту,що розміщенні за посиланням www.monobank.ua/terms, з якими ОСОБА_1 ознайомлений та отримав у мобільному додатку, складає договір про надання банківських послуг, який визнається ним укладеним.

ОСОБА_1 користувався коштами, які йому надав банк.

Згідно зі здійсненим АТ «Універсал Банк» розрахунком кредитна заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на 25.04.2023 становила 99271,24 грн.

6.Позиція суду апеляційної інстанції щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не повною відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

7.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

7.1. Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

7.2. Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач АТ «Універсал Банк» пред`явив вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 (позивальника) заборгованості за кредитом (згідно з позовною заявою «тілом» кредиту), тобто коштів, які Банк надав йому шляхом кредитування поточного рахунку (встановлення кредитного ліміту) у період з 14.10.2020 по 25.04.2023 та які позичальник не повернув у сумі 99271,24 грн.

Відповідач ОСОБА_1 заперечує факт укладення між ним і Банком кредитного договору від 14.10.2020, як підстави виникнення цивільних правовідносин. При цьому він не заперечує факт користування грошима банку та стверджує, що весь бог сплатив.

Суд першої інстанції безспірно встановив, що 14.10.2020 ОСОБА_1 заповнив, підписав і подав до АТ «Універсал Банк» анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг у якій він просив Банк відкрити на його ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт, який вказано ним у мобільному додатку та який Банк має право в одностроньому порядку змінювати, з пільговим періодом користування кредитним лімітом до 62 днів, а потім з нарахуванням на кредит процентної ставки 3,1% на місяць.

Зміст анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг вказує на те, що до її підписання ОСОБА_1 ознайомився з паспортом кредитування, Таблицею обчислення вартості кредиту, Тарифами банку, Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», а також він вказав, що ці документи становлять договір між ним і Банком.

Тому, анкета-заява разом з Тарифами банку, Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», які запропонував Банк та з якими відповідач ознайомився станом на 14.10.2020, становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг, про що вказано у п. 1 анкети-заяви відповідача (а. с. 17).

При цьому паспорт кредитування, з яким попередньо (до укладення договору) був ознайомлений ОСОБА_1 не являється частиною договору в силу положень ст. Закону України «Про споживче кредитування» та правового висновку Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 23.05.2022 по справі № 393/126/20: «…потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Прийняття ОСОБА_1 пропозиції Банку укласти договорі, шляхом заповнення і подання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 14.10.2020, в розумінні ст. 641, ст. 642 ЦК України є акцептом оферти Банку на укладення договору банківського рахунку та його кредитування, яка розміщена у відкритому доступі, зокрема, в мережі Інтернет і містять істотні умови договору та пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.

Тож, АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 уклали договір в порядку ст. 633, ст. 634 ЦК Україн, який по суті є змішаним договором (ч. 2 ст. 628 ЦК України) так, як містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Це підтверджується змістом анкети-заяви ОСОБА_1 від 14.10.2020 у якій він просив Банк відкрити йому поточний рахунок та встановити кредитний ліміт.

Обидва договори за своєю правовою природою є консенсуальними, двосторонніми та відплатними.

Доводи апелянта про те, що між ним і Банком не було досягнуто домовленості про плату за користування кредитом у формі процентів та їх розмір не заслуговують на увагу так, як у підписаній ним анкеті-заяві вказано, що після закінчення пільгового 62-денного періоду користування кредитним лімітом, на суму кредиту нараховуються проценти у розмірі 3,1% на місяць (Т. 1, а. с. 11).

У річному виразі розмір процентів становить 37,2 % (3.1 х 12 = 37,2).

Тож, включення позивачем до розрахунку заборгованості процентів за користування кредитом є обгрунтованим.

Посилання відповідача на те, що позивач застосовував підвищенні ставки процентів є безпідставним так, як розрахунок заборгованості виконаний позивачем виходячи саме зі ставки процентів 37,2 % річних (Т. 1, а. с. 7 10).

Не заслуговує на увагу й посилання апелянта на правовий висновок Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, оскільки обставини цих справ є різними, зокрема, у справі яку переглядав Верховний Суд, на відміну від справи № 390/1334/23, судами було встановлено, що анкета-заява не містила інформації про проценти та їх розмір.

З огляду на предмет та підстави позову, які визначив позивач, встановленню у цій справі підлягає отримання і повернення кредиту відповідачем, бо саме по собі укладення кредитного договору не створює обов`язку позичальника повернути кредит поки цей кредит ним фактично не отриманий.

Доводячи отримання відповідачем кредиту, існування боргу за кредитом та його розмір, позивач надав до суду першої інстанції такі письмові докази:

розрахунок заборгованості за період з 22.08.2021 по 25.04.2023 (Т.1, а. с. 7 10);

довідку про наявність клієнтського рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за яким видано картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 30.11.2024 (Т. 1, а.с. 102);

довідку про розмір встановленого кредитного ліміту ОСОБА_1 : 14.10.2020 3000 грн, 11-02.2021 6000 грн, 06.08.2021 50000 грн, 20.02.2022 61000 грн (Т. 1, а. с. 132);

виписки по клієнтському рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за період з 01.06.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 25.04.2023 (Т. 1, а. с. 103 126, 127 131, відповідно);

електронні заяви на розстрочення платежів з підтвердженням сертифіката КЕП (Т. 1, а. с. 133 219).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав виписку з клієнтського рахунку відповідача на підтвердження отримання ним кредиту, його розміру та сплати кредитної заборгованості суперечить матеріалам справи, зокрема випискам, які надав позивач до суду першої інстанції (Т. 1, а. с. 103 126, 127 131).

При цьому як сторони по справі, так і суд першої інстанції правильно вказували на те, що допустимимидоказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Тож, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до змісту пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженому постановою правління національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписка з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить, зокрема: найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта.

Розрахунок заборгованості, який надав до суду позивач, є письмовим доказом у розумінні ст. 95 ЦПК України, але не первинним доказом виконання конкретних операцій з коштами наданими у кредит, на відміну від виписок по рахунку.

По суті розрахунок заборгованості є обчисленням з використанням математичних дій, який має ґрунтуватися на основі інформації про користування відповідачем банківськими послугами, що фіксуються на його клієнтському рахнку, та на умовах, передбачених відповідним договором.

Тож, суд першої інстанції мав перевірити обґрунтованість розрахунку заборгованості на підставі відомостей виписок з клієнтського рахунку відповідача та умов договору.

Проте, вбачається, що місцевий суд обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку боргу не перевірив.

Здійснений позивачем розрахунок заборгованості охоплює період кредитування відповідача з 22.08.2021 по 25.04.2023 (Т. 1, а.с. 7 10).

Водночас надані позивачем виписки з клієнтського рахунку відповідача сукупно охоплюють дещо інший часовий проміжок: з 01.06.2021 по 25.04.2023 (Т. 1, а. с. 103 131).

З наданих позивачем виписок по рахунку та з довідки про розмір кредитного ліміту вбачається, що максимальний встановлений Банком для ОСОБА_1 розмір кредитного ліміту становить 61000,00 грн.

Отже, твердження позивача про те, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт в 100000,00 грн суперечить доказам у справі, які надав сам же позивач.

Згідно з п. 1 розділу І Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» кредитний ліміт (зобов`язання Банку з кредитування) розмір грошових коштів, зобов`язання з надання яких Клієнту бере на себе Банк з моменту укладення Договору. До кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з моменту погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за простроченні платежі згідно Тарифів.

Згідно з наданими позивачем виписками по клієнтському рахунку відповідача станом на початок періоду, тобто станом на 01.06.2021, баланс рахунку був позитивним і становив 26348,15 грн (Т. 1, а.с. 103, 126). Сукупна сума витрат за період з 01.06.2021 по 25.04.2023 становить 424687,91 грн (176650,62 + 71386,67), а сукупна сума зарахувань за той же період 183417,90 грн (151945,05 + 31472,85). Станом на 25.04.2023 баланс рахунку був від`ємним: - 38271,24 грн (Т. 1, а. с. 127).

Дані виписок підтверджуються розрахунково:

(26348,15 + 151945,05 + 31472,85) - (176650,62 + 71386,67) = - 38271,24 грн, де

26348,15 + 151945,05 + 31472,85 кошти внесені на рахунок ОСОБА_1 , всього 209766,05 грн;

176650,62 + 71386,67 - кошти витрачені ОСОБА_1 , всього 248037,29 грн.

Таким чином, станом на 25.04.2023 ОСОБА_1 не повернув Банку 38271,24 грн використаного ним в межах наданого йому кредитного ліміту кредиту.

На підставі досліджених матеріалів справи колегія суддів апеляційного суду встановила, що борг відповідача перед позивачем становить 38271,24 грн.

Доводи апеляційної про те, що відповідач повністю повернув отриманий ним у Банку кредит спростовується виписками по його клієнтському рахунку.

Однак аргументи апелянта про те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку доказам у їх сукупності та не перевірив достовірність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, неправильно визначив суму заборгованості знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Отже, хоча суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин сторін та дійшов обґрунтованого висновку про наявність невиконаного відповідачем зобов`язання з повернення кредиту, але неправильно визначив суму боргу.

8.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладені вище за текстом цієї постанови висновки суду та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду вважає, що є підстави для зміни оскаржуваного рішення місунвого суду, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

9.Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи встановлений законодавством принцип розподілу судового збору, а також те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення в бік зменшення суми стягуваної з відповідача заборгованості, то є підстави для перерозподілу судових витрат, понесених сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції шляхом пропорційного зменшення цієї суми до 1033,34 грн.

Про судові витрати, пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, позивач не завив.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.11.2023 відповідач звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2023 року змінити, виклавши його мотивувальну та резолютивну частину у редакції цієї постанови.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код юридичної особи у ЄДР 21133352) заборгованість за кредитом, яка виникла на підставі договору про надання банківських послуг від 14.10.2020, в сумі 38271 (тридцять вісім тисяч двісті сімдесят одна) грн 24 коп., а також компенсацію за сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1033 (одна тисяча тридцять три) грн 34 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник