У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2023 Справа №607/19101/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Крупи А.О., представника позивача Бісовської С.Я., представника відповідача Шевчука В.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Валентина Олексійовича про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2022 у цивільній справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Шевчук В.О. в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з вище вказаною заявою та просив скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2022 у цивільній справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів.

В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача посилався на те, що відповідач участі в розгляді справи не брала, копію рішення не отримувала, про його існування дізналась 17.05.2023 із усного повідомлення ДВС м. Тернополя. Відповідач позовних вимог не визнає і вважає, що вони були задоволені судом поза межами строку позовної давності. Позивач міг і повинен був дізнатися про порушення свого права з часу призначення відповідачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, тобто з 01.04.2016 і по 31.03.2018, зробивши відповідний запит та перевіривши майновий стан відповідача. Проте, позивачем цього зроблено не було, а з даним позовом позивач звернувся до суду лише 22.10.2021, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності. Однак, відповідач була позбавлена можливості подати заяву про застосування строку позовної давності, так як не брала участь в розгляді справи.

В судове засідання відповідач не з`явилась. В її інтересах, в режимі відеоконференції, приймав участь в розгляді заяви представник відповідача адвокат Шевчук В.О., який заяву підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у її тексті.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви, оскільки строк позовної давності пропущений не був. На її переконання, перебіг цього строку розпочався 25.10.2018, коли після отримання від Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області акту ревізії від 28.03.2018, Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради були винесені розпорядження про припинення компенсаційної виплати відповідачу, як особі, яка здійснює догляд за особою похилого віку та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, та 29.10.2018 надіслано відповідачу вимоги про повернення надміру отриманих коштів.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заяву слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради надміру виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 80838,14 грн. та надміру виплачену компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, в розмірі 884,17 грн., а всього 81722,31 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом 15.11.2021 отримано відомості з УДМС в Тернопільській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, а саме АДРЕСА_1 (а/с 107).

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута без участі відповідача, яка неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток за вищевказаною адресою реєстрації місця проживання відповідача. Однак, усі повістки повернуті до суду без вручення адресату із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник відповідача стверджує, що відповідачу стало відомо про позов та заочне рішення суду лише 17.05.2023 із усного повідомлення державного виконавця.

Таким чином, за відсутності прямих доказів того, що відповідач знала про поданий позивачем до суду позов, а також про ухвалене за наслідками його розгляду рішення раніше, ніж отримала про це інформацію від державного виконавця, суд дійшов висновку про те, що відповідач не з`явилась в судове засідання, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин.

Щодо доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, відповідач жодних нових доказів не надає, посилається лише на пропуск позивачем строку позовної давності і бажання відповідача заявити про застосування наслідків такого пропуску.

Проте, такі доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду заяви про перегляд заочного рішення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зі змісту заочного рішення від 14.22.2022 вбачається, що судом було встановлено, що за період з 01.06.2016 по 31.12.2017 ревізійною групою Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області проведено ревізію використання коштів с субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату комунальних послуг в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради, про що складено відповідний акт №04-22/3 від 28.03.2018. Ревізією були встановлені порушення відповідачем умов отримання відповідних соціальних допомог.

Тому, на переконання суду, саме з 29.03.2018 (наступний день після складення акта ревізії) почався перебіг позовної давності, а не з кінця жовтня 2018 року, як вказує представник позивача, так як саме з цього дня позивач міг довідатись про порушення свого права.

З 11.03.2020 року у зв`язку із розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19» Кабінетом Міністрів України на всій території України було запроваджено карантин, який неодноразово продовжувався, та завершився лише 30.06.2023.

Законом України №540-IX від 30.03.2020, який набрав чинності з 02.04.2020 року внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема доповнено розділ пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так як на день набрання чинності вищевказаними змінами до ЦК з моменту, коли позивач міг довідатись про порушення свого права, минуло два роки, то трирічний строк позовної давності з цього часу продовжився і станом на 22.10.2021 (день надходження позову до суду) не сплив.

Твердження представника відповідача про те, що позивач міг знати про порушення свого права після кожного місяця надмірно (безпідставно) виплачених відповідачу коштів соціальної допомоги відхиляється судом, так як не підтверджене належними та допустимими доказами. А п. 16 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. №558, на який посилається у заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача, покладає на позивача контроль за діяльністю фізичних осіб, які надають соціальні послуги. Однак, вимог проводити такий контроль щомісячно, у чинному законодавстві немає.

Таким чином, за наслідками перегляду заочного рішення, судом не встановлено сукупності обставин передбачених ст. 288 ЦПК України для його скасування, а саме заявником не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою, зокрема, залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст. 280-289 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Валентина Олексійовича про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2022 у цивільній справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, однак відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 11.07.2023.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук