Справа № 369/1955/20
Провадження № 2/369/190/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2023 м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т. В.,

при секретарі судового засідання Житар А. А., Мазурик Д. С.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 , Боднар Б. Є. ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників відповідача Оснач С. А. , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_6 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Зазначений позов ОСОБА_6 обґрунтувала тим, що нею 01.07.2018 було надано у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 193 200 доларів США, що станом на 01.07.2018 еквівалентно 5 059 753,44 грн, строком до 31 грудня 2018 року, про що складено розписку, яка була власноруч написана відповідачем.

10.08.2019 відповідачем частково було погашено фінансове зобов`язання у розмірі 27 000 доларів США, що станом на 10.08.2019 еквівалентно 683 545,50 грн.

Заборгованість станом на 10.08.2019 склала 4 207 602,30 грн, що в перерахунку за курсом НБУ становить 166 200 доларів США.

ОСОБА_3 ігнорує взяті на себе зобов`язання та уникає розмов щодо повернення грошових коштів.

Відповідно до умов розписки у разі несплати заборгованості до 31.12.2018 відповідач зобов`язався сплачувати пеню щоденно 0,5 % від повної суми боргу до повного розрахунку.

01.11.2019 нею було направлено на адресу відповідача лист-вимогу щодо негайного повернення грошових коштів, однак відповіді вона не отримала.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 , з урахуванням зменшення позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість в розмірі 546 804 доларів США, яка складається із:

- заборгованості за договором позики в розмірі 166 200 доларів США;

- процентів від простроченої суми, розмір яких визначений договором позики в сумі 380 604 доларів США;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь судовий збір у розмірі 10 500 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2020 відкрито провадження у цій справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 27.04.2020 на 11-30 год.

ОСОБА_6 у березні 2020 року подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.04.2020 заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову у цій справі задоволено частково. Накладено арешт на наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,029 га (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:003:5535 по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ; земельну ділянку площею 0,1563 га (цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства) кадастровий номер :01:005:0222 у с. Тарасівка, Києво-Святошинського району, Київської області, яка належить на праві власності ОСОБА_3 . У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.

27.04.2020 розгляд справи відкладено на 18.06.2020 на 09-00 год.

ОСОБА_6 у травні 2020 року подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.05.2020 заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову у цій справі задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0298 га (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:003:5129 по АДРЕСА_1 .

18.06.2020 розгляд справи відкладено на 10.08.2020 на 11-00 год.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Оснач С. А. подала до суду заяву про розгляд справи в порядку загального провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2020 призначено розгляд справи у порядку загального провадження. Призначено підготовче судове засідання на 21.09.2020 на 12-50 год.

21.09.2020 представник ОСОБА_3 - адвокат Оснач С. А. подала до суду заяву про відкладення підготовчого засідання.

21.09.2020 підготовче судове засідання відкладено на 26.10.2020 на 12-40 год.

26.10.2020 від представника ОСОБА_3 - адвоката Оснач С. А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявник просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач не отримував грошових коштів від позивача у борг. Ксерокопія розписки не була ним складена. Дана розписка не містить зобов`язання про повернення грошових коштів. У матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача такої значної суми коштів для надання її у борг. Згідно з умовами розписки відповідач у разі невиконання умов позики до 31.12.2018 зобов`язався сплачувати пеню в розмірі 0,5 % на день від повної суми боргу до повного розрахунку, проте сплачувати таку суму коштів - 816 доларів США щодня він не мав можливості, у зв`язку з відсутністю таких доходів. Крім того, відповідач має на утриманні сім`ю, двох дітей та отримує лише офіційний дохід.

26.10.2020 в судовому засіданні оголошено перерву на 15.02.2021 на 12-00 год.

26.10.2020 від представника ОСОБА_3 - адвоката Оснач С. А. до суду надійшло клопотання про витребування доказів та визнання обов`язкової участі позивача.

15.02.2021 представник ОСОБА_3 - адвокат Оснач С. А. подала до суду клопотання про долучення доказів у справі.

15.02.2021 розгляд справи відкладено на 01.03.2021 на 09-30 год.

01.03.2021 в судовому засіданні оголошено перерву на 12.03.2021 на 11-25 год.

12.03.2021 від представника ОСОБА_6 - адвоката Боднар Б. Є. надійшло клопотання про призначення експертизи.

12.03.2021 від представника ОСОБА_3 - адвоката Оснач С. А. надійшла заява про відкладення підготовчого засідання.

12.03.2021 розгляд справи відкладено на 20.05.2021 на 14-30 год.

20.05.2021 від представника ОСОБА_3 - адвоката Оснач С. А. надійшла заява про відкладення підготовчого засідання.

20.05.2021 розгляд справи відкладено на 15.07.2021 на 11-30 год.

15.07.2021 від представника ОСОБА_6 - адвоката Боднар Б. Є. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

15.07.2021 розгляд справи відкладено на 12.08.2021 на 12-00 год.

12.08.2021 від представника ОСОБА_3 - адвоката Оснач С. А. надійшла заява про відкладення розгляду справи з поважних причин.

12.08.2021 розгляд справи відкладено на 06.10.2021 на 10-30 год.

24.09.2021 від представника ОСОБА_6 - адвоката Скрицької Н. А. надійшла відповідь на відзив, в якій заявник посилається на те, що висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа у цивільній справі № 369/1955/20 від 12 травня 2020 року № 1-05-2020 не може бути взятий до уваги, оскільки вказане дослідження не відповідає вимогам закону, у зв`язку з тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , який проводив дослідження, не входить до Реєстру атестованих судових експертів, не має свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта. Відповідач особисто отримав лист-вимогу 09.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

06.10.2021 представник ОСОБА_6 - адвокат Скрицька Н. А. подала до суду заяву про зменшення позовних вимог.

06.10.2021 від представника ОСОБА_3 - адвоката Оснач С. А. надійшла заява про відкладення розгляду справи з поважних причин.

06.10.2021 від представника ОСОБА_6 - адвоката Скрицької Н. А. до суду надійшли клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та про витребування доказів для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2021 клопотання представника позивача - адвоката Скрицької Н. А. про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудик Я. А. оригінал договору іпотеки, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 31.07.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик Я. А. та зареєстрований в реєстрі за № 2724.

Витребувано у приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Федоренко О. І. оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 25.04.2018, кадастровий номер :01:005:0222, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40805175 від 25.04.2018, посвідчений приватним нотаріусом Федоренко О. І.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2021 призначено у цій справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи поставити питання:

- Чи була розписка ОСОБА_3 від 01.07.2018 виконана ним особисто чи іншою особою?

- Чи виконаний підпис на розписці ОСОБА_3 від 01.07.2018 ним особисто чи іншою особою?

Провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової почеркознавчої експертизи.

08.03.2023 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду надійшло клопотання експертів, яким доручено виконання судової почеркознавчої експертизи, про надання необхідних матеріалів.

12.06.2023 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду надійшла заява про залишення ухали без виконання, у зв`язку з несплатою вартості експертизи.

10.08.2023 від ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій заявник визнав написання розписки під тиском, а також вказав, що не отримував грошові кошти за розпискою.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2023 поновлено провадження у цій справі і призначено підготовче засідання на 20.09.2023 на 14-45 год.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу на 19.10.2023 на 14-30 год. Вирішено розгляд справи здійснювати у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань з викликом усіх учасників процесу.

У судовому засіданні 19.10.2023 було оголошено перерву до 02.11.2023 на 12-30 год.

01.11.2023 Позивач подала до суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити.

У судове засідання 02.11.2023 представник позивача з`явилася. Позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача та відповідач у судове засідання 02.11.2023 з`явилися. Проти позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні 02.11.2023 було оголошено перерву до 17-00 год. В подальшому учасники справи у судове засідання не з`явилися.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

06.11 2023 представник відповідача подала до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності відповідача та представника відповідача. Проти позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні.

17.11.2023 представник позивача подала до суду письмову промову у судових дебатах, відповідно до якої просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

30.11.2023 представник позивача подала до суду заяву про стягнення судових витрат

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з розпискою, складеною 01.07.2018, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 у борг грошові кошти в сумі 193 200 доларів США терміном до 31.12.2018.

Згідно з вказаною розпискою у разі неспроможності повернути кошти до 31.12.2018 ОСОБА_3 зобов`язався сплачувати пеню щоденно 0,5 % від повної суми боргу до повного розрахунку.

Судом також встановлено, що 10.08.2019 відповідачем частково погашено боргове зобов`язання перед позивачем у розмірі 27 000 доларів США.

01.11.2019 ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_3 було направлено лист-вимогу, в якій заявник вимагала негайно у строк до 31.12.2019 повернути їй борг за договором позики, оформленим розпискою від 01.07.2018, у розмірі 166 200 доларів США, а також просила сплатити їй пеню, передбачену розпискою, у розмірі 294 630 доларів США. Повідомила, що у разі несплати боргу у строк визначений цією розпискою, буде змушена звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, а також пені.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням технічного засобу - комп`ютерного поліграфа у цій справі від 12.05.2020 № 1-05-2020, складеним Громадською організацією «Всеукраїнська асоціація поліграфологів» за заявою ОСОБА_3 , за результатами опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_3 виявлені реакції, які свідчать про те, що він не отримував грошові кошти в розмірі 193 200 доларів США у ОСОБА_6 відповідно до розписки від 01.07.2018 року, складеної ОСОБА_3 . За результатами опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_3 виявлені реакції, які свідчать про те, що він взагалі ніколи не отримував будь-які грошові кошти у ОСОБА_6 . За результатами опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_3 виявлені реакції, які свідчать про те, що він взагалі ніколи не отримував будь-які матеріальні цінності у ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Встановлено, що позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики, оформленим розпискою.

За змістом ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).

Установивши, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення пені, визначеної умовами договору.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням наведених норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 28.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

Судова практика щодо зменшення розміру неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, є сталою і послідовно застосовується судами. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц та від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 також зазначила про зменшення розміру неустойки, якщо він є завищеним порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Однак указані критерії є загальними і не спрямовують сторони на звернення уваги та надання доказів щодо існування інших обставин, а суд - на можливість обґрунтувати зменшення розміру неустойки.

Частина 3 ст. 551 ЦК України визначила такі підстави для її застосування: значне перевищення розміру неустойки заявленому розміру збитків; наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто перелік для застосування зазначеної норми не вичерпний і не конкретизований. При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України суди в основному керуються обставинами конкретної ситуації, внутрішнім переконанням, а також принципами розумності, справедливості і пропорційності у цивільному судочинстві.

При розгляді питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суди мають об`єктивно оцінити, чи є такий випадок винятковим у конкретний справі, з огляду на: інтереси сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання; причину (причини) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначність прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання; невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінку винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків); інші обставини, які притаманні конкретній справі.

При цьому потрібно взяти до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень ЦК України вважаються, зокрема: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Тобто залежно від виду зобов`язання різняться й критерії застосування норми про можливість зменшення судом розміру неустойки.

Суди мають виходити з обставин конкретної справи, враховувати передбачені ч. 3 ст. 2 ЦПК України основні засади цивільного судочинства, зокрема змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, а також передбачені ч. 6 ст. 3 цього Кодексу принципи справедливості, добросовісності та розумності.

З аналізу зазначеного можна виділити такі критерії, які суди повинні враховувати при застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України: значне перевищення розміру неустойки заявленому розміру збитків (співмірність); наявність інших обставин, які мають істотне значення, якими, зокрема, можуть бути: ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; наслідки порушення зобов`язання; поведінка винної сторони щодо вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ст. 11 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 у справі № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи викладене, а також положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір неустойки в сумі 80 604 доларів США.

Суд вважає, що визначений судом розмір неустойки таким, що відповідає засадам розумності, добросовісності та справедливості.

Разом з тим, суд не бере до уваги наявний у справі висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням технічного засобу - комп`ютерного поліграфа у цій справі від 12.05.2020 № 1-05-2020, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Норми щодо подання учасниками справи доказів та повідомлення про них, передбачені у ст. ст. 83-84 ЦПК України.

Вимоги до висновку експерта визначені у ст. 102 ЦПК України, зокрема, ч. 2 цієї статті передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до вимог п. 6.8 Розділу VI Наказу Мін`юсту від 08.10.1998 № 53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (Інструкція № 53/5), з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.

Пунктом 6.8.1 Розділу VI Інструкції № 53/5 передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій. Згідно з вимогами п. 6.8.2 Розділу VI Інструкції № 53/5 такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.

Таке положення Інструкції № 53/5 узгоджується з нормами ч. 2 ст. 28 Конституції України, відповідно до якої жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

За визначенням поліграф (детектор брехні) є різновидом психофізіологічної апаратури і являє собою комплексну багатоканальну апаратну методику реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів; аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, як стверджується, дає змогу одержувати необхідну орієнтувальну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує.

Поліграф - це багатоканальний осцилограф, який проводить одночасний запис показників кров`яного тиску, дихання, рухових реакцій, робить електрокардіограму тощо. Водночас, на основні чотири показники, які вимірюються поліграфом (артеріальний тиск, пульс, потовиділення, частота дихання) впливає велика кількість емоцій, в тому числі радість, ненависть, печаль, тривога, депресія. Зв`язок цих параметрів у сукупності із намірами безперечного обману до цього часу наукою не доведено. При цьому, слід зазначити, що поліграф не читає думки, а лише реєструє фізіологічну активність та зміну її параметрів. Він виявляє не брехню, а лише збудження, яке з певною долею вірогідності може свідчити про неправду. По фізіологічним реакціям не можна точно встановити природу процесу, що їх викликав (позитивна чи негативна емоція, біль, якісь асоціації, брехня, переляк).

Тобто, судова експертиза із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа - це різновид психологічної експертизи, яка проводиться у вигляді дослідження експертом-поліграфологом на основі спеціальних знань з використанням комп`ютерного поліграфа психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлені в ході дослідження стимули з метою перевірки достовірності інформації, що надається досліджуваною особою. Положеннями чинного цивільного процесуального законодавства не передбачена можливість перевірки правдивості показань учасників справи (в даному випадку сторін) із застосуванням поліграфа (детектора брехні) або прийняття судом в якості доказу отриманих таким чином відомостей, які носять орієнтовний характер.

Аналіз чинного законодавства дає підстави констатувати, що законодавець дозволяє використовувати поліграф у вузькому професійному колі (Інструкція про порядок використання поліграфів у Національній поліції України, затверджена Наказом МВС України від 13.11.2017 № 920, Порядок проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа у Державному бюро розслідувань, затверджений постановою КМУ від 11.05.2017 № 449, тощо).

З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що висновок психофізіологічного опитування особи з використанням поліграфа не відноситься до висновків експерта чи документів в розумінні глави 5 розділу І ЦПК України «Докази та доказування», результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення, а висновки мають ознаки вірогідності, а також беручи до уваги відсутність нормативно-правового акта, що врегульовує питання проведення судової експертизи (психофізіологічне дослідження з використанням поліграфу (детектору брехні) для цілей цивільного провадження, зокрема із визначенням основних принципів використання поліграфа, випадків, в яких це заборонено, кола осіб, які не можуть бути піддані такій перевірці, часових рамок, протягом яких особа може бути піддана такої перевірки, вказаний висновок не береться до уваги.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000,00 грн. На підтвердження понесення судових витрат подала до суду копію договору №1/03-09 про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року; копію Акта приймання -передачі наданих послуг №1 від 17 листопада 2023 року згідно Договору №1/03-09 про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року; копію рахунку на оплату №001/17-11 від 17 листопада 2023 року.

Представник відповідача у судовому засідання заперечувала проти позову та просила відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу представнику позивача.

Враховуючи заперечення представника відповідача, суд приходить до висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 10 510 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 526, 530, 546, 548, 549, 551, 1046-1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 78, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , заборгованість за договором позики в сумі 166 200 (сто шістдесят шість тисяч двісті) доларів США та пеню в розмірі 80 604 (вісімдесят тисяч шістсот чотири) доларів США, всього - 246 804 (двісті сорок шість тисяч вісімсот чотири) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00грн. (п`ятдесят тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про позивача: ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Тетяна ДУБАС