Справа № 306/1744/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу адвоката Козара Миколи Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 12 жовтня 2023 року (у складі судді Вінер Е.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом у липні 2023 р.

Просила стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином двадцяти трьох років. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

На обґрунтування позовних вимог указала, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час сину позивача виповнилося вісімнадцять років та відповідно до довідки № 142 від 05 липня 2023 р. є студентом другого курсу денного відділу Відокремленого структурного підрозділу «Свалявський технічний фаховий коледж НУХТ» 1 рівня акредитації в групі ДМ-211, термін навчання до 20 січня 2025 р. Навчання в коледжі є платним, в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, то він не може працевлаштуватися на роботу, щоб забезпечувати себе самостійно. Зазначає, що відповідач є молодою працездатною людиною, отримує достатній розмір доходів, оскільки працевлаштований в Чеській Республіці, придбав собі житло та автомобіль, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Рішенням Свалявського районного суду від 12 жовтня 2023 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 3000 грн. щомісячно починаючи з 17 липня 2023 р. і до досягнення двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Адвокат Козар М.М. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1342 грн. щомісячно до закінчення навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років починаючи з моменту набрання рішення суду законної сили. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-суд не врахував, що у відповідача наразі є інша сім`я, яку він зобов`язаний утримувати;

-позивачем не доведено необхідність стягувати аліменти в розмірі 3000 грн.;

-вважає справедливим стягнення аліментів у мінімальному розмірі, а саме: 1342 грн., такий розмір аліментів є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина для забезпечення його життєдіяльності та навчання.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Новікова І.С. в інтересах ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Доводи заперечення зводяться до необґрунтованості та безпідставності доводів апеляційної скарги та законності рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, розгляд цієї справи здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Суд виходив із того, що як указує адвокат позивача, відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу сину і такий факт відповідачем не спростований. Враховуючи це, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, наявність у відповідача можливості надання утримання, суд дійшов висновку про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки такі зроблені на підставі повно встановлених фактичних обставин справи та з дотримання норм матеріального права.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 2012 р., мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними копією рішення суду від 06.08.2012 р. і копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с.5,6).

Із довідки № 142 від 05 липня 2023 р. убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається на другому курсі другого курсу денного відділу Відокремленого структурного підрозділу «Свалявський технічний фаховий коледж НУХТ» 1 рівня акредитації в групі ДМ-211, термін навчання до 20 січня 2025 р. (а.с.8).

Встановлено, що син ОСОБА_3 проживає із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №38 (а.с.7).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і є недостатніми для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Довід апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що у відповідача наразі є інша сім`я, яку він зобов`язаний утримувати не заслуговує на увагу, оскільки судом указаний факт враховано, однак він не дає підстав для того, щоб відповідач сплачував мінімальний розмір аліментів на утримання сина від першого шлюбу.

Позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі стосовно того, що буде справедливим стягнення із нього аліментів у мінімальному розмірі, а саме: 1342 грн., не підтверджена належними та допустимими доказами, оскільки відповідач не надає жодного доказу свого матеріального та майнового стану, для того щоб суд міг констатувати спроможність відповідача сплачувати аліменти виключного 50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів, який пропонується відповідачем, у реаліях сьогодення є мізерним, син відповідача навчається на денній формі навчання і не має змоги заробляти сам на себе, відтак батьки зобов`язанні забезпечувати свою дитину, а забезпечення аліментами в розмірі 1342 грн. ледь здатне закрити базові потреби люди, не говорячи про оплату за навчання, яка змінюється.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

Належними та допустимими доказами встановлено, що спільний син сторін навчається на денній формі навчання. Також загально відомим фактом є те, що дитина потребує певних побутових речей, проїзду до місця навчання, соціального і культурного розвитку. Розмір аліментів, визначений судом першої інстанції на утримання дитини, яка продовжує навчання, є справедливим і законним, а доводи апеляційної скарги не підтвердженні належними та допустимим доказами.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Козара Миколи Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Свалявського районного суду від 12 жовтня 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 29 грудня 2023 р.

Судді