ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5980/23 Справа № 216/2135/22 Суддя у 1-й інстанції - Цимбалістенко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Юрченко Г.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Криворізька міська рада

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна Оксана Сергіївна, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Сторчеус Геннадій Миколайович нарішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року, ухваленого суддею Цимбалістенко О.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Сторчеус Г.М., звернулась до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача Криворізької міської ради, в якому просила суд визнати за нею право приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.07.2000 ОСОБА_1 придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір купівлі-продажу був укладений на Криворізькій філії товарної біржі «Українська біржа нерухомості» та зареєстрований на вказаній біржі за №1-783 від 12.07.2000 року.

Позивач здійснила державну реєстрацію права власності на квартиру в КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» та вважає, що її право власності на квартиру виникло на не заборонених законом підставах.

Оскільки, документ, який засвідчує право власності, а саме: договір купівлі-продажу зареєстрований 12.07.2000 року на Криворізькій філії товарної біржі «Українська біржа нерухомості» втрачено, а нотаріусом було відмовлено у продажу квартири у зв`язку із відсутністю документів на підтвердження права власності позивача на квартиру та у зв`язку з забороною нотаріального посвідчення договорів щодо відчудження нерухомого майна на підставі довіреності, тому позивач звернулась до суду з позовом до Криворізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сторчеус Г.М., будучи незгодними з ухваленим рішенням суду подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ухваленого без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник Позивача вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що немає доказів існування передумов та підстав для застосування статті 392 ЦК України та відмовив у позові передчасно і необґрунтовано.

Вказує, що безпідставним є висновок суду першої інстанції про недоведеність факту набуття Позивачем права власності та поширення на спірні правовідносини правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 у справі №925/1121/17, від 17 квітня 2019 року у справі №916/675/15, від 24 січня 2020 року у справі №910/10987/18, від 09 листопада 2022 року у справі №183/3701/16.

Сторона позивача зазначає, що відносини в усіх наведених судом першої інстанції як подібних справах, розглянутих Верховним Судом, не є релевантними до спірних правовідносин, вказує, що у даній справі йдеться про визнання права власності на підставі біржового договору. Наголошує на тому, що за наявності встановленого судом факту державної реєстрації права власності за Позивачем, резюмування цього права та не спростування його відповідачем, доведеним є факт належності правомочності володіння квартирою, як однієї зі складових змісту права власності.

Представник Позивача вважає безпідставним висновок місцевого суду про те, що державна реєстрація прав Позивача здійснена за відсутності підстав виникнення права власності, оскільки підставою державної реєстрації права власності Позивача був спірний біржовий договір, що відповідало на момент реєстрації вимогам закону. Вказує, що державна реєстрація права власності Позивача на нерухоме майно була здійснена в 2000 році належним суб`єктом (БТІ), на підставі належного правовстановлюючого документу (біржового договору) та з дотриманням встановленого законодавством на той час порядку.

Окрім того, представник Позивача вказує і на те, що посилання суду на ймовірну підробку документів на спірну квартиру не підтверджене жодними достовірними та достатніми доказами та є припущенням, на якому не може ґрунтуватися доказування, а також суперечить принципу презумпції невинуватості.

Сторона Позивача вважає, що єдиним можливим та ефективним способом захисту права власності Позивача є визнання судом її права власності на підставі ст.392 ЦК України, для чого у суду першої інстанції були всі підстави, при цьому питання обов`язковості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири за статтею 227 ЦК УРСР у даній справі не було предметом вирішення.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони Позивача, третя особа виконком Центрально-Міської районної у місті ради просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

26.12.2023 до Дніпровського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сторчеуса Г.М. надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду, призначеного на 26.12.2023 на 14.20 годи за його відсутності, на задоволенні апеляційної скарги наполягає в повному обсязі, просить долучити до матеріалів справи відповідь Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області №45/8-85аз від 25.12.2023 та постанову про закриття кримінального провадження від 19.09.2023

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представників третьої особи виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Блізнюкову Т.І. та Ослюк В.І. , які кожна окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони позивача, просили рішення суду першої інстанції з викладених у відзиві підстав залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони Позивача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що Позивач стверджує що, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Криворізькій філії товарної біржі «Українська біржа нерухомості» зареєстрованого на вказаній біржі за №1-783 від 12.07.2000 року, ОСОБА_1 , 12.07.2000 року придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м.

Позивач стверджує, що втратила правовстановлюючий документ на квартиру, внаслідок чого, через відсутність реєстрації у встановленому на цей час порядку, в повній мірі не може реалізувати своє право власності. Зазначений договір не був нотаріально посвідчений.

Згідно довідки №196160 від 02.06.2022 виданої КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» квартира зареєстрована на праві приватної власності в КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» в реєстровій книзі 179П-553-553 на ім`я: ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 12.07.2000 р. на Криворізькій філії товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості», реєстраційний номер 1-783.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира не значиться зареєстрованою за будь-якою особою, у зв`язку з чим нотаріус постановою від 15.06.2022 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії пов`язаною з відчуженням нерухомого майна.

Як стрверджує позивач, документ, який засвідчує право власності на спірну нерухомість - договір купівлі-продажу, зареєстрований 12.07.2000 року на Криворізькій філії товарної біржі «Українська біржа нерухомості» втрачено.

Як вбачається з ідентифікаційних даних наданих Головним управлінням ДПС України в Дніпропетровській області, філія товарної біржі «Українська біржа нерухомості» 20.07.2001 припинила діяльність.

На виконання ухвали про витребування доказів від 25 серпня 2022 року, КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» надано копію договору купівлі-продажу укладеного на Криворізькій філії товарної біржі «Українська біржа нерухомості» зареєстрованого за №1-783 від 12.07.2000 року, в копії договору відсутні підписи сторін.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000144 від 10.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 України з обставин щодо можливої підробки документів на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з недоведеності позивачем заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

У рішенні суд зазначив, що позивач не надала доказів того, що вона зверталась до правоохоронних органів із заявою про втрату документів, подавала оголошення-повідомлення про втрату документів, або зверталась до відповідних органів для отримання дубліката договору купівлі-продажу, тобто немає доказів існування передумов та підстав для застосування статті 392 ЦК України.

Судом звернута увага на те, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування за фактом підроблення офіційних документів на спірну квартиру, крім того витребувана судом копія договору купівлі-продажу не містить обов`язкових реквізитів - підписів обох сторін, що в цілому ставить під сумнів існування договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2000 року, на підставі якого позивач просить визнати за нею право власності.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на право власності майна позивача у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири було вчинено у 2000 році, то спір має вирішуватися на підставі норм, які були чинними в момент його вчинення, тобто ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент вчинення договору від 12 липня 2000 року).

У статті 44 ЦК УРСР встановлено, що повинні укладатися у письмовій формі: угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі (частина перша статті 45 ЦК УРСР).

Відповідно до статті 47 цього Кодексу нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

У статті 48 цього Кодексу визначено, що недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону.

Згідно з першим абзацом пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними» (зі змінами) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах; міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

За змістом вказаного роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди:

- які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання (будинку або його частини - статті 425, 426 ЦК УРСР), застави (жилого будинку - стаття 184ЦК УРСР), купівлі-продажу (жилих будинків - стаття 227 ЦК УРСР), в тому числі при придбанні на біржових торгах;

- міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини (стаття 242, частина третя статті 244 ЦК УРСР);

- дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб (частина перша статті 244 ЦК УРСР).

Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (стаття 227 ЦК УРСР).

Отже, за статтею 227 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод було обов`язкове лише у випадках укладення договору купівлі-продажу жилого будинку.

Тому законодавство чинне на момент укладення договору купівлі-продажу не передбачало обов`язку нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу квартири, у тому числі у випадку укладення договору, стороною якого є фізична особа, крім жилих будинків (стаття 227 ЦК УРСР). Аналогічну правову позицію наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі 904/4573/16 та від 04 вересня 2019 року у справі справа №903/729/16.

За змістом статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції, чинній на момент укладення договору від 12 липня 2000 року) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Так, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру суду була надана Довідка №196160 від 02.06.2022, видана КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР», де зазначено, що відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012, квартира, розташована в АДРЕСА_1 квартира, зареєстрована на праві приватної власності в КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» в реєстровій книзі 179П-553-553 на ім`я: ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 12.07.2000 р. на Криворізькій філії товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості», реєстраційний номер 1-783 (а.с.14).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25 серпня 2022 року з КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» витребувано належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири, що розташована в АДРЕСА_1 квартира (а.с.87-88).

На виконання ухвали суду про витребування доказів КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» 04 жовтня 2022 року суду надано копію Договору купівлі-продажу від 12 липня 2000, укладеному між продавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 , керуючись протоколом відкритих торгів №783, підписаним ТБ «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) 12 липня 2000 року уклали цей договір про те, що продавці продали, а покупець купила квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, загальною площею 49,4 кв.м., в тому числі житловою площею 27,7 кв.м., розташована на четвертому поверсі десятиповерхового житлового будинк.

У п.2 Договору зазначено, що квартира належить продавцям на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.04.2000 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. по реєстру №3973. Квартира зареєстрована в Криворізькому Бюро технічної інвентаризації і записана в реєстраційну книгу за №179П-553-553.

Даний договір зареєстровано на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) відповідно протоколу відкритих торгів №783 від 12 липня 2000 року та на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню. Особистість сторін встановлена, дієздатність перевірена. Договір підписано в присутності уповноваженої посадової особи - заступника директора Криворізької філії товарної біржі» «Українська Біржа Нерухомості» Е.Е. Воротеляка. Реєстраційний номер 1-783 (а.с.99).

Суд першої інстанції поставив під сумнів достовірність існування Договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2000 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року з КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» були витребувані матеріали архівної інвентарної справи, що стосуються реєстрації права приватної власності на спірну квартиру.

В судове засіданні суду апеляційної інстанції з оригіналом архівної інвентарної справи явилась провідний юрисконсульт Тертілова С.В. , яка була допитана в якості свідка та яка пояснила, що на час оформлення договору купівлі продажу у 2000 році для реєстрації квартири в БТІ пред`являвся оригінал Договору, проте в інвентарну справу підшивалася копія договору, з штампом - записом про його державну реєстрацію, оригінал повертався власникові. Також свідок зазначила, що в копії Договору куплі-продажу, який зберігається в матеріалах інвентарної справи, сторони договору не ставлять свої підписи, а проставляється штамп з позначкою «підпис».

Судом апеляційної інстанції зроблено ксерокопію Договору купівлі-продажу з інвентарної справи, який був підписаний заступником директора Криворізької філії товарної біржі» «Українська Біржа Нерухомості» Е.Е. Воротелякою та завірений печаткою Біржі та заяви ОСОБА_1 №456 до БТІ від 15.01.2001 про реєстрацію правовстановлюючого документу на квартиру по АДРЕСА_1 , де зазначено реєстраційна книга 179П-553, яка підписана замовником ОСОБА_1 та виконавцем Салогуб.

У рішенні суд першої інстанції, ставлячи під сумнів Договір купівлі продажу спірної квартири посилався на відкрите СВ Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області кримінальне провадження №0000144 від 10.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 України України з обставин щодо можливої підробки документів на квартиру АДРЕСА_1 .

Представником позивача Сторчеусом Г.М. суду апеляційної інстанції надано копію постанови старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Дмитренка А.В. від 19 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 10.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 України України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів приймає до уваги постанову про закриття кримінального провадження №0000144 від 10.12.2021, оскільки її було винесено 19 вересня 2023 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Так, судом встановлено, що продавці квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли (у них також був оригінал Договору купівлі-продажу), філія товарної біржі «Українська біржа нерухомості» де також зберігався оригінал Договору 20.07.2001 припинила діяльність, позивач у якої також був оригінал Договору його втратила, тому колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для застосування положень ст.392 ЦК України та визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, оскільки Договір купівлі-продажу квартири від 12 липня 2000 року відповідає нормам закону, був належним чином зареєстрований в БТІ, відповідно до чинного на той час законодавства.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно здійснюється розподіл судових витрат.

При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1245 грн. та 1865,70 грн. за подачу апеляційної скарги, що разом складає 3 110,70 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Сторчеус Геннадій Миколайович задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 рокускасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м.

Стягнути з Криворізької міської ради код ЄРДПОУ: 33874388, місцезнаходження: 50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд.1. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в загальному розмірі 3 110,70 грн. (три тисячі сто десять гривень 70 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: