Справа № 214/4291/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 грудня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат, 3% річних, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суму боргу за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2013 року по 01.06.2020 року в сумі 39 176 грн. 26 коп., інфляційні витрати 8 707 грн. 07 коп., 3% річних 2 805грн. 66 коп., а всього 50 688 грн. 98 коп., та судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначає наступне. АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке (населення) відповідно до Житлового кодексу України, ЗУ «Про житлово- комунальні послуги», Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 зобов`язане здійснювати оплату за отриману послугу з централізованого опалення, відповідно до встановлених тарифів. Так, відповідно до ст. 10 Житлового кодексу Української РСР, громадяни зобов`язані додержуватися правил користування жилими приміщеннями. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006р. № 45, власник, наймач (орендатор) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник несе тягар утримання належного йому майна, Статтею 11 ЦК України встановлено підстави виникнення прав та обов`язків у громадян України, зокрема зобов`язання: «можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного в можуть виникати законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування». Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про Житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі (Правова позиція ВСУ у справі № 6-2951 це 15 від 20.04.2016р.). Позивач на виконання своїх зобов`язань, згідно вище перелічених нормативно-правових актів України, надав послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання. а відповідачі зобов`язані оплатити отримані послуги. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідачів у період з 01.10.2013 року по 01.06.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 39 176,26 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають бути виконані належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вищезазначені обставини є підставою для стягнення боргу у повному обсязі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Так, відповідачці, в порушення вимог чинного законодавства, нараховано індекс інфляції 8 707,07 грн.; 3% річних 2 805,66 грн.

Не погодившись з позовними вимогами позивача, відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне. Він заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. Із положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. За принципами диспозитивності цивільного судочинства під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачу, та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами. До того ж, стаття 81 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, ст. 76 ЦПК України встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Однак, ані позовна заява, ані долучені до неї документи та допустимих доказів повноважень АТ «Криворізька теплоцентраль» в наданні таких послуг відповідачу, зокрема Ліцензійних умов на провадження господарської діяльності виробництва, транспортування, та постачання теплової енергії, як першої безумовної умови господарювання в сфері теплопостачання. А наявні лише самі таблиці, які ніяким чином не доводять твердження АТ «Криворізька теплоцентраль» стосовно наданих послуг. Позивачем взагалі не надано доказів порушення його прав, так само не надано доказів про підстави виникнення правовідносин з відповідачем, які зазначені у ст. 11 ЦК України, на які він же і посилається. Частина 2 ст. 509 ЦКУ зазначає: «Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу». Тобто, для того, щоб виникло зобов`язання необхідні певні підстави, які або прямо зазначені у ч. 2 ст. 11 ЦКУ, або підстави, які підпадають під ознаки дій, згаданих у ч. 1 ст. 11 ЦКУ. Виходячи з аналізу ч. 2 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, ст. 901 та 903 ЦК України, змісту визначення комунальних послуг та послуг з централізованого опалення, та ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» єдиною умовою для оплати послуг з централізованого опалення є факт їх споживання. Аналогічної позиції дотримується і Верховний суд України в ухвалі від 22.04.2009 р., (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/3639505) та в ухвалі від 23.11.2010 р. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/12614845) та, рішень у справі № 9/5005/11755/2011 Дніпропетровського апеляційного господарського суду. Вищого господарського суду, та Верховного суду України. Отже, вказаний обов`язок оплати виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними та вони були належної якості. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі є підставою позову та має істотне значення для її правильного вирішення. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у справі 750/12850/16- ц від 28.09.2018 р. № Однак, ані позовна заява, ані додані до неї докази, в т.ч. і розрахунок суми заборгованості, викладений у формі таблиці, не відображає жодний факт надання послуг з централізованого опалення за вказаною адресою, їх вид, кількість та відповідно і їx вартість, а тому твердження позивача про надання послуг він не доводить та не обґрунтовує належними та допустимими доказами. При цьому надані документи позивачем є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, та не може бути правовою підставою для стягнення відповідних сум й доказом визначеного розміру грошових вимог позивача. Саме тому, обов`язок доведення наявності обставин, через призму змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, покладається саме на позивача, надаючи останнім суду відповідні докази, що це підтверджує. Отже, звертаючись до суду, позивач зобов`язаний не тільки надати докази свого права господарювання (Ліцензії), Рішення органу місцевого самоврядування про визначення позивача суб`єктом надання відповідних житлово-комунальний послуг, підтвердити факт наданих послуг, та надати розгорнуту калькуляцію вартості та кількості заборгованості на підставі яких був зроблений відповідний розрахунок. Але на підтвердження вищезазначеного позивач не падає жодного доказу. Він заперечує факт падання послуг, разом з тим, Законом України «Про житлово- комунальні послуги» не покладено на відповідача-споживача обов`язок доведення факту наявності надання послуг. Адже такий самий позовом за той же період до нього може заявити і КПТМ «Криворіжтепломережа», та інші господарюючі суб`єкти з постачання теплової енергії та/або надання послуг з централізованого опалення що діють у місті, за принципом лише декларування своїх вимог, а не доказування. Разом з тим, він вважає, що позивачем взагалі не доведено жодного факту порушення його прав та виникнення права вимоги враховуючи, в тому числі і наступне. Справа в тому, що на підставі проектно-технічної документації станом на 2012 рік у його квартирі вже було встановлено індивідуальне опалення з відключенням від мереж централізованого теплопостачання, що підтверджується Актом про відключення від мереж ЦО від 02.04.2012 р. складеним теплопостачальним підприємством КПТМ «Криворіжтепломережа», та Актом приймання в експлуатацію газифікованого об`єкта від 16.01.2012 року. На момент відключення його помешкання від мереж централізованого теплопостачання послуги централізованого теплопостачання у його будинку надавало КПТМ «Криворіжтепломережа», яке приймало дозвільну, проектну документацію, фіксувало відключення від будинкових мереж складаючи Акт, та знімало навантаження. Проте, згодом у автоматизованій системі комунальних розрахунків з`являється АТ «Криворізька теплоцентраль» та починає щомісячно виставляти рахунки за неіснуючу в квартирі послугу централізованого опалення. При тому з цим підприємством ніяких договірних та фактичних відносин в рамках діючого законодавства він не має. Тобто послуги з централізованого опалення підприємство не надає та договірних (юридичних) відносин з ним не має, проте з 2013 року почало та продовжує нараховувати і пред`являти до сплати суми за нібито спожиту послугу з централізованого опалення, видаючи себе за виконавця послуг з централізованого опалення квартири. Отже, з моменту складання Акту про відключення від мереж ЦО 02.04.2012 р. і по теперішній час, за його адресою: АДРЕСА_1 , послуга з централізованого опалення не надається, постачання теплової енергії не здійснюється у зв`язку з відключенням від внутрішньобудинкових мереж опалення та встановленням індивідуального джерела опалення, що доводить Акт про відключення від мереж ЦО, складений та підписаний уповноваженим представником КПТМ «Криворіжтепломережа» та ним як абонентом, згідно змісту якого було встановлено: наявність видимого розриву в системі централізованого опалення, стояки за ізольовані, заглиблені у стіни; пакет документів наявний; в приміщенні встановлено автономне опалення, пропонується зняти навантаження. Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідності до ст.2 ЦПК, є диспозитивність, тобто суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги с результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), частиною яких встановлено, що ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення (далі послуги). Відповідно до ч. 2 цих Правилах термін централізоване опалення вживається у такому значенні: централізоване опалення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Проте, жодне підприємство не забезпечує нормативну температуру повітря у його квартирі, що є від`єднана від внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до ч. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07. 2005р. № 630, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, у багатоквартирному будинку послуги з централізованого опалення є відгалуження від стояків у межах квартири. Отже, точкою розподілу, в якій має здійснюватися передача послуги з опалення від виконавця до споживача у житловому будинку, є відгалуження від стояків у межах квартири. Проте, відповідно до Акту про відключення від мереж ЦО, складеного КППМ «Криворіжтепломережа», встановлюється факт, що відгалуження від стояків немає, стояки є транзитними, а отже послуги з опалення та передача теплової енергії не надається та не здійснюється. А отже він не має статусу споживача у розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.1 Закону України «Про теплопостачання». Виходячи з фактичних даних, письмових доказах, та правових норм, послуга з централізованого опалення не надається та передача теплової енергії не здійснюється. А отже не відбувається господарської операції, яка відповідно до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» викликала б зміни в структурі активів та зобов`язань позивача. До того ж не існує юридичних відносин. Коли відповідно до ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» декларується виключний характер договору як єдиної підстави виникнення зобов`язання у сфері надання житлово-комунальних послуг. З урахуванням того, що в квартирі встановлено індивідуальне опалення, і позивачем не доведено факт надання останнім послуг централізованого опалення та підстав порушення прав останнього, це в повній мірі свідчить про безпідставність, надуманість та необґрунтованість позову АТ «Криворізька теплоцентраль» до нього про стягнення заборгованості за комунальні послуги. До того ж, в Україні визнається й діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ч.1 ст. 129 Конституції). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пп.41 і 60 доповіді «Верховенство права», схваленої Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26.03.2011). Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Відповідно до ст.6 ЦПК суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Відповідно до ст. 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного та відсутності з боку позивача доказів надання жодних послуг та підстав стягнення заборгованості за комунальні послуги, просить відмовити у задоволенні позовної заяви АТ «Криворізька теплоцентраль» через її необґрунтованість, недоведеність цих обставин.

22 березня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено наступне. Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» в повному обсязі підтримує позовні вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Відповідно до ст. 322 ЦК України власник несе тягар утримання належного йому майна. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 та отримують послуги у вигляді опалення (додаток облікова картка ТОВ НОВА-КОМ та розрахунок з особливого рахунку АТ «Криворізька теплоцентраль» мається в матеріалах справи). По-перше, АТ «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення. Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, з 01.10.2013 року виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_3 є АТ «Криворізька теплоцентраль». Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» основні терміни вживаються у такому значенні: постачання теплової енергії (теплопостачання) господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальною організацією є суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм форми власності, які здійснюють виробництво, та транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Звертає увагу суду, що наданий відповідачем акт № 2 від 02.04.2012 року, складений КПТМ «Криворіжтепломережа», лише стверджує той факт, що відповідач самовільно відключився від централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо питання договору зазначає, що зі своєї сторони АТ «Криворізька теплоцентраль» виконує вимоги законодавства та підготувавши договір про надання послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, постійно проводить роботу з населенням щодо укладання договорів про надання послуг з ЦО та ЦПГВ. Отже з тих причин, що в порушення законодавства України відповідачка не уклала договір про надання послуг з ЦО та ЦПГВ, то саме відповідачка винна у відсутності договору та це ні в якому разі не позбавляє відповідачку від сплати отриманої послуги. Ст. 11 ЦК України встановлено підстави виникнення прав та обов`язків у громадян України, зокрема зобов`язання: «можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, важільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів клади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування». Тобто зобов`язання сплачувати за надані послуги з ЦО та ЦПГВ виникає не тільки з договору, а й з нормативно-правових актів, рішень Криворізької міської ради «Про початок опалювального сезону» (щорічно), Рішень Криворізької міської ради «Про затвердження вимог законодавства України відповідач на виконання тарифів» (щорічно), отже зобов`язаний сплачувати надані позивачем послуги. Згідно Закону "Про житлово-комунальні послуги" (від 2004 р.) стаття 20. Права та обов`язки споживача, ч 3. Споживач зобов`язаний, п. 5 оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (від 09.11.2017р.) відносини та порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг зазначено ст. 2 п.1 ст. 13 п.4 та п.5 - договір вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Крім вищезазначеної норми, договір в нашому випадку згідно ст. 634 ЦКУ є, договором приєднання (будинка в цілому) - умови якого (договору) встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ст. 634 ЦК України, "Про житлово-комунальні послуги" (від 2004 р.) та ст. 13 п.4 та п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (від 2017 р.) та в силу ст. 11 ЦК України між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Крім вищезазначеного, згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька до теплоцентраль» № 343 від 12.10.2011 року, будинок № 1 по бульвару Вечірній , який відноситься до Саксаганського району м. Кривого Рогу, з 01.10.2013 року передано на обслуговування ДП «Криворізька теплоцентраль», тому з питань теплопостачання. та гарячого водопостачання вci питання вирішує «Криворізька теплоцентраль». Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Розпоряджень КМУ - з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону та рішенням Криворізької міської ради «Про початок опалювального сезону» - «Криворізька теплоцентраль» визнана постачальником у Саксаганському районі та інших районах з надання послуг з централізованого опалення та гарячої води (щороку). Копії актів про надання та припинення теплоносія до будинку 1 по б-ру Вечірньому міста Кривого Рогу додаються: Акт від 07.10.2013 року: Акт від 25.10.2014 року, АКТ від 28.10.2014 року, акт від 21.04.2015 року, акт від 22.10.2015 року, акт від 07.04.2016 року, акт від 19.10.2016 року, акт від 19.10.2016 року, акт від 25.03.2017 року, акт від 30.10.2017 року, акт №6 від 13.11.2018 року, акт від 08.04.2019 року, акт №544 від 01.11.2019 року, акт від 15.04.2020 року, акт від 30.10.2020 року. Відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-2951 цс 15 від 20.04.2016 року 20.04.2016 року споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично надавалися постачальником визначеним рішенням (в нашому випадку Криворізькою міською радою ), а споживачі (абоненти) користувалися (отримали) ними за таранами згідно постанов НКРЕКП. А Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1192 це 15 від 11.11.2015р. зазначила у Постанові що- підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином АТ «Криворізька теплоцентраль» виконала свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачка зобов`язана оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. В силу ст. 10 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Також до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 13 додано п.6 наступного змісту: Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Абзацом 2 п. 5,10 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (в цьому випадку) та рішень Криворізької міської ради «Про початок опалювального сезону» та про визнання постачальників послуг рішення «Про надання згоди на передачу об`єктів теплопостачання» № 343 від 12.10.2011р. Проте наполягає, що відключення відповідачки від системи централізованого опалення є - самовільне зняття радіаторів яке було здійснено з порушенням вимог законодавчих актів, чим порушено умови чинного Законодавства, адже система опалення даного житлового приміщення є невід`ємною частиною системи опалення усього будинку, тобто опалення є централізованим. Відповідно до ст. 100, 152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Не допускається погіршення технічного стану житлових будинків. Взаємовідносини між теплопостачальною організацію та споживачем теплової енергії, в тому числі з питань відключення від мереж постачання гарячої води та опломбування запірних вентилів, регламентуються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі «Правила»). Згідно п. 25 «Правил» відключення від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води (далі - ЦО і ПГВ) житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг проводиться відповідно до «Порядку» відключення окремих житлових будинків від мереж ЦО - ПГВ при відмові споживачів від постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4 та передбачає виконання певних обов`язкових процедур. Внесені у «Порядок» зміни наказом № 169 від 06.11.2007 року унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень у житлових будинках. Відповідно до ст. 96 та ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виконане самовільне (без відповідного дозволу) перепланування та/або переобладнання житлових і нежитлових приміщень багатоквартирних житлових будинків тягне за собою попередження або накладання штрафу, а на посадових осіб накладання штрафу. Відповідно 20 ч.3 ст. 100 ЖК України, власник (наймач), який здійснив самовільне перепланування та/або переобладнання жилого або нежилого приміщення у багатоквартирному житловому будинку, зобов`язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан згідно з проектом. Прийняття зазначених актів викликане необхідністю забезпечення виконання норм Цивільного кодексу України та інших нормативно-правових актів (у частині використання спільної сумісної власності у багатоквартирному житловому будинку, до якої належить внутрішньо будинкова система опалення), Закону України «Про теплопостачання» (у частині наявності схем перспективного розвитку систем теплопостачання населених пунктів) та врегулювання питань в частині механізму надання дозволів на відключення від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання для зупинення практики хаотичних відключень окремих приміщень житлових будинків. «Порядком» визначено перелік дій, які повинні виконати споживачі та орган місцевого самоврядування для вирішення питання влаштування індивідуального (автономного) опалення на заміну централізованому. Зокрема, згідно із пунктом 2.1 «Порядку» для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної рішенням органу місцевого самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади, з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. У заяві про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додаються копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального або автономного опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Міжвідомча Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Міжвідомча комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих Мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужності та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньо квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення є невиконання умов, визначених цим «Порядком». Відповідно до п. 2.5. «Порядку» відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною централізованого опалення організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення або уповноваженої ним особи. Роботи з відключення від мереж централізованого опалення гарячого водопостачання виконуються в між опалювальний період. По закінченню всіх узгоджуваних робіт складається акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії затвердження, що є підставою для теплопостачальної організації не нараховувати вартість послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу та зняття з обліку, у разі завершення всіх робіт по відключенню від мереж централізованого опалення та оформленням всіх необхідних документів згідно з «Порядком», зокрема, затвердження акту про відключення квартири на засіданні Комісії, теплопостачальна організація зобов`язана переглянути умови договору чи розірвання договору реєстраційного обліку з закриттям особового рахунку. Отже, відключення споживачів від мереж централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням у подальшому дій заявником з дотриманням визначеної «Порядком» процедури. Акт відключення від централізованого опалення складається та підписується обов`язково представником власника будинку або уповноваженою ним особою, представником монтажної організації, представником виконавця послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання та власником квартири, який в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження та отримує Витяг міжвідомчої Комісії. Витяг міжвідомчої комісії у відповідача відсутній. Акт наданий відповідачем не відповідає вимогам чинного законодавства Таким чином, з 2007 по теперішній час самовільне відключення споживачів окремих квартир, законом заборонено та є протиправним. Самовільне відключення споживача не може ототожнюватись з ненаданням послуги з вини теплопостачальної організації. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг з централізованого опалення. Таким чином відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. Якщо споживач має намір припинити отримання послуг з централізованого провести теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб відключення квартири від мереж теплопостачання але не окремого приміщення, а всього будинку, маючи при цьому альтернативне джерело опалення на будинок. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є Акт та Витяг оформлений належним чином, затверджений комісією з розгляду питань про відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Щодо твердження відповідачів з наданням документів про те, що до 2013 р. суб`єктом постачання послуг централізованого опалення будинку АДРЕСА_1 було підприємство КПТМ «Криворіжтепломережа», яке відключило квартиру відповідачки від ЦО зазначаємо наступне. Рішенням виконкому Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 року надано згоду КПТМ «Криворіжтепломережа» передати ДП «Криворізька теплоцентраль» на балансовий облік та в повне господарське відання окремі об`єкти теплопостачання без передачі права власності, які знаходяться у Довгинцівському, Саксаганському, Жовтневому та Інгулецькому районах міста, у тому числі будинок відповідачки. Звертає окремо увагу суду, що при передачі вищезазначених об`єктів теплопостачання: від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» інформація щодо облаштування автономного індивідуального опалення за зазначеною адресою та зняття з обліку не надходила. Тому всі посилання відповідачів на законне автономне опалення є нікчемними та такими, що направлені на введення суду в оману, тому що саме відсутність у відповідачів законного Акту та Витягу затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключень споживачів від мереж ЦО і ГВ є підставою продовження нарахування за комунальні послуги у вигляді централізованого опалення і гарячого водопостачання. В підтвердження вищевикладеному надає роз`яснення та тлумачення деяких понять. Саме господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань у власному капіталі підприємства. Договір не впливає на структуру балансу, тобто не фіксує факт здійснення господарської операції, а отже не є первинним документом та єдиною підставою в розумінні закону про Бухгалтерській Облік в Україні. Таким чином, за відсутності у АТ «Криворізька теплоцентраль» доказів чи інформації щодо встановленого на законних підставах альтернативного джерела опалення - відсутні і правові підстави зняття теплового навантаження та припинення нарахування за послуги теплопостачання. AT «Криворізька теплоцентраль» не правонаступником KIITM «Криворіжтепломережа», тому жодних правових підстав вчиняти будь-які дії від імені або в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», АТ «Криворізька теплоцентраль» не має.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, представник відповідачів заперечував проти задоволення позову, так як пропущений процесуальний строк, просив застосувати строк позовної давності.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: довідка (а.с. 4), інформація про нарахування по рокам (а.с.5), детальна виписка з особового рахунку (а.с.6), розрахунок суми компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 8), акт №2 (а.с. 33), акт приймання в експлуатацію газифіцированого об`єкта (а.с.34), рішення №343 (а.с. 45), рішення № 466 (а.с. 46), рішення № 134 (а.с. 47), рішення №407 (а.с. 48), рішення №448 (а.с. 49), рішення №168 (а.с. 50), рішення №433 (а.с. 51), рішення №125 (а.с. 52), рішення №380 (а.с. 53), рішення №118 (а.с. 54), рішення №365 (а.с. 55), рішення №125 (а.с. 56), рішення №292 (ас. 57), рішення №124 (а.с. 58), рішення №301 (а.с. 59), рішення №74 (а.с. 60), акт 07.10.2013 року (а.с. 61), акт від 25.10.2014 року (а.с. 62), акт від 28.10.2014 року,(а.с.53) акт від 21.04.2015 року (а.с. 64), акт від 22.10.2015 року (акт (а.с. 65), акт від 07.04.2016 року (а.с. 66), акт від 29.10.2016 року (а.с. 67), акт від 25.03.2017 року(а.с. 68), акт від 30.10.2017 року (а.с. 69), акт №6 від 13.11.2018 року (а.с. 70), акт від 08.04.2019 року (а.с. 71), акт №544 від 01.11.2019 року (а.с. 72), акт від 15.04.2020 року (а.с. 73), акт від 30.10.2020 року (а.с. 74), робочий проект (а.с. 100-107), повідомлення (а.с.124), детальний розрахунок заборгованості (а.с. 145), розрахунок суми компенсації за інфляції та 3% річних (а.с. 146-147).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: довідку (а.с. 4), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , кватира перебуває в приватній власності.

Суд вважає належними доказами: інформацію про нарахування по рокам (а.с.5), детальну виписку з особового рахунку (а.с.6), розрахунок суми компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 7), розрахунок суми компенсації за інфляції та 3% річних (а.с. 146-147), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявність заборгованості за надані позивачем відповідачам послуги та їх розмір, розмір нарахованого індексу інфляції, трьох процентів річних.

Суд вважає належними доказами: акт №2 (а.с. 33), акт приймання в експлуатацію газифіцированого об`єкта (а.с.34), робочий проект (а.с. 100-107), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено автономне опалення.

Суд вважає належними доказами: рішення №343 (а.с. 45), рішення № 466 (а.с. 46), рішення № 134 (а.с. 47), рішення №407 (а.с. 48), рішення №448 (а.с. 49), рішення №168 (а.с. 50), рішення №433 (а.с. 51), рішення №125 (а.с. 52), рішення №380 (а.с. 53), рішення №118 (а.с. 54), рішення №365 (а.с. 55), рішення №125 (а.с. 56), рішення №292 (ас. 57), рішення №124 (а.с. 58), рішення №301 (а.с. 59), рішення №74 (а.с. 60), акт 07.10.2013 року (а.с. 61), акт від 25.10.2014 року (а.с. 62), акт від 28.10.2014 року,(а.с.53) акт від 21.04.2015 року (а.с. 64), акт від 22.10.2015 року (акт (а.с. 65), акт від 07.04.2016 року (а.с. 66), акт від 29.10.2016 року (а.с. 67), акт від 25.03.2017 року(а.с. 68), акт від 30.10.2017 року (а.с. 69), акт №6 від 13.11.2018 року (а.с. 70), акт від 08.04.2019 року (а.с. 71), акт №544 від 01.11.2019 року (а.с. 72), акт від 15.04.2020 року (а.с. 73), акт від 30.10.2020 року (а.с. 74), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме передачу об`єктів теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста від КПТМ «Криворіжтепломережа» до АТ «Криворізька теплоцентраль», зокрема по бульвару Вечірньому, який відноситься до Саксаганського району м. Кривого Рогу, про закінчення та початок опалювальних сезонів, про подачу та припинення подачі теплоносія до будинку АДРЕСА_3 .

Суд вважає належним доказом повідомлення (а.с.124), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме порядок надання дозволів на відключення споживачів від мереж централізованого опалення.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зареєстровані за вказаною адресою, квартира перебуває в приватній власності.

З копії Акту №2 від 02.04.2012 року, вбачається, що він складений за участю представника КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживача ОСОБА_4 , яким встановлено, що у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено автономне опалення, (а.с. 33).

Як вбачається з Акту приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту від 22.09.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , складеного та підписаного представником комісії ВАТ «Криворіжгаз» та замовником ОСОБА_4 , комісії надані наступні документи: проект, технічна документація та акти на перевірку та очистку димоходів (а.с. 34).

Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Криворізької міської ради, дозволи на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води надавалися УЖКГ виконкому Криворізької міської ради у вигляді листів до створення рішенням виконкому Криворізької міської ради від 08.02.2006 року №90 «Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.124).

З наданого розрахунку заборгованості АТ «Криворізька теплоцентраль» вбачається, що відповідачам здійснюється нарахування послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2013 року по червень 2020 року на загальну суму 39 176,26 грн. (а.с. 5,6).

Також відповідачам позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання, нараховано інфляційні втрати 8 707,07 грн. та 3% річних 2 805,66 грн.(а.с. 8).

В судовому засіданні 07.12.2023 представником позивача був долучений розрахунок заборгованості за період з березня 2017 року по червень 2020 року, згідно якого вбачається що загальна сума заборгованості становить 24 848,73 грн., інфляційні втрати 1 108,15 грн. та 3% річних 1076,55 грн. (а.с. 145-147).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», а також Правил надання населенню послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 (далі Порядок), не передбачена можливість відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води окремої квартири у багатоквартирному будинку, а відключення окремого багатоквартирного будинку за заявою власника (власників) будинку вирішується постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку.

Так, рішенням виконкому Криворізької міської ради від 08.02.2006 року № 90 «Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води», було створено комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

З наданих суду відповідачем ОСОБА_4 доказів вбачається, що автономне опалення встановлено у 2012 році, тобто у період дії вищенаведених законодавчих актів, які передбачали відповідну процедуру та умови встановлення такого опалення, але матеріали справи не містять відповідних документів, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, а також доказів ненадання послуг з постачання тепла.

Таким чином, судом встановлено, що відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення споживачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, не приймалося. Наявність видимого розриву на системі центрального опалення, гарячого водопостачання житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не свідчить про дотримання встановленої законом процедури з відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Матеріали справи не містять відомостей про розірвання договору на постачання теплової енергії з ДП «Криворізька теплоцентраль». Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що відповідачі не є споживачами послуг позивача, оскільки у їх квартирі встановлено автономне опалення, судом не приймаються до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Відповідачем ОСОБА_4 до матеріалів справи долучений робочий проект пристрою автономного опалення, як на підставу наявності у квартирі відповідачів автономного опалення. Однак зазначений доказ, також не може бути підтвердженням факту дотримання відповідачами порядку відключення їх квартири від мереж централізованого опалення у встановленому законом порядку, оскільки рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, суду не надано.

Отже, суд вважає доведеним факт постачання позивачем до квартири відповідачів послуг централізованого опалення, за які відповідачі не сплачували, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Дослідивши детальний розрахунок заборгованості, а саме нарахування по рокам із зазначенням періодів нарахування, перерахування, оплати послуг, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 5,6,8), суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення за період з жовтня 2013 року по червень 2020 року в сумі 39 176,26 грн., а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат в сумі 8 707,07 грн. та 3% річних в сумі 2 805,66 грн.

З урахуванням викладеного, доводи відповідачів щодо неправомірного нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання у зв`язку із фактичним невикористанням цих послуг через наявність автономної системи опалення у квартирі, суд відхиляє, оскільки споживачами не дотримано порядку відключення квартири від мереж централізованого опалення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Отже, на думку суду, обставини порушення відповідачами обов`язку щодо оплати послуг з теплопостачання є доведеними у межах суми заборгованості у загальному розмірі 50 688,98 грн.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, в якій просить застосувати наслідки спливу позовної давності.

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому суд зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом 22 червня 2020 року. Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який набув чинності 02.04.2020, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який неодноразово продовжений.

Тобто строк, визначений ст. 257 ЦК України, був продовжений на час дії карантину, а тому в даному випадку, трирічний строк припадає на проміжок у часі з 01.03.2017 р. по 01.06.2020 р.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ «Криворізька теплоцентраль» просила суд стягнути з відповідачів інфляційні втрати за період з жовтня 2013 року по червень 2020 року у сумі 8 707,07 грн. та 3% річних за цей же період у сумі 2 805,66 грн., з врахуванням заявленої у позовній заяві суми боргу у розмірі 50 688,98 грн., при цьому позивачем на підтвердження цих сум був наданий детальний розрахунок із визначенням інфляційних витрат та 3% річних за кожний період із зазначенням суми заборгованості за кожен місяць.

Однак, оскільки судом визначена до стягнення заборгованість в межах трирічного строку позовної давності у розмірі 24 848,73 грн., то і суми інфляційних витрат та 3% річних підлягають стягненню за цей же період, а саме: інфляційні втрати у розмірі 1 108,15 грн. та 3% 1 076,55 грн.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 24 848,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 108,15 грн., 3 % річних у розмірі 1 076,55 грн., а всього 27 033,43 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору з кожного окремо в рівних частках по 560 грн. 49 коп. пропорційно частині задоволених вимог (53,33%).

Керуючись ст.ст.20,21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 19, 24 ЗУ «Про теплопостачання», Правилами надання населенню послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4, ст.ст. 2, 11, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 211, 263-265,268,273, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, , IBAN НОМЕР_1 в ПАТ «Кристалбанк», ІПН 33) заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2017 року по 01.06.2020 року в сумі 24 848,73 грн., інфляційні втрати 1108,15 грн., 3% річних 1 076,55 грн., а всього 27 033,43 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, , IBAN НОМЕР_1 в ПАТ «Кристалбанк», ІПН 33) з кожного окремо в рівних частках, витрати по сплаті судового збору в сумі по 560 грн. 49 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов