"10" липня 2023 р. Справа № 363/3583/23
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання дійсними державних актів про право власності і про визнання цивільною справою у кримінальних провадженнях, передбачених, передбачених ст.ст. 367, 368 КК України, -

встановив:

потерпілий ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до підозрюваного відповідача ОСОБА_2 , в якому просить: визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19.03.2004 року площею 0,2478 га. за адресою: АДРЕСА_1 укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцем Конченковим А.В. посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області та зареєстровано за номером 3051 в частині власника такої земельної ділянки ОСОБА_1 дійсним; визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19.03.2004 року площею 0,2472 га. розміщеної на території Лютізької ради, села Людежа, вул. Ватутіна, Вишгородського району, Київської області укладений між продавцем ОСОБА_4 та покупцем Конченковим А.В. посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області та зареєстровано за номером 3059 в частині власника такої земельної ділянки ОСОБА_1 дійсним; визнати дійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ № 071977 від 13.04.2004 року з кадастровим номером 322 188 520 102 005 0003 виданий ОСОБА_1 ; визнати дійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ № 071978 від 13.04.2004 року з кадастровим номером 322 188 520 102 005 0004 виданий ОСОБА_1 ; визнати відповідача обвинуваченого ОСОБА_2 винним у злочині з метою позбавлення волі на строк до дванадцяти років, передбачених першої частини статті 142 «Незаконне проведення дослідів над людиною», четвертої частини статті 190 «Шахрайство», першої частини статті 361 «Несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку» Кримінального кодексу України та призначити відповідачу у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача за шахрайською організованою групою, за незаконне проведенням дослідів над людиною та за несанкціоноване втручання техніків хакерською особою, кошти в розмірі 8 040 000 гри.

Позов ОСОБА_1 подав на підставі ст.ст. 55, 56, 58, 61, 62, 110, 111, 370 Кримінального процесуального кодексу України.

До відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі, суддя вважає, що у відкритті провадження за вищевказаним позовом слід відмовити за таких підстав.

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Як визначено статтею 19 ЦПК України, суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Питання винуватості/невинуватості осіб у вчиненні кримінального правопорушення може бути встановлено виключно судом в порядку кримінального судочинства.

Розгляд цивільного позову про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання дійсними державних актів про право власності і про визнання цивільною справою у кримінальних провадженнях, передбачених, передбачених ст.ст. 367, 368 КК України, є об`єктивно неможливим до вирішення в порядку кримінального судочинства справи щодо вчинення відповідачем злочину та постановлення судом обвинувального вироку, однак, позивачем до позовної заяви не долучено вироку, що набрав законної сили, відносно відповідача, крім того, позивач ставить питання щодо визнання цивільною справою у кримінальних провадженнях.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому (ст. 61 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому, частиною 7 статті 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Отже, з урахуванням викладеного, прихожу до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в межах кримінального провадження. У разі не пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні, а також якщо цивільний позов буде залишено без розгляду, позивач має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. На даний час позивач має право звернутися з даним позовом до органу досудового розслідування, в провадженні якого перебувають кримінальне провадження про яке він вказує у обґрунтуванні своєї позовної заяви.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.186, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання дійсними державних актів про право власності і про визнання цивільною справою у кримінальних провадженнях, передбачених, передбачених ст.ст. 367, 368 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Д. Рудюк