ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/15/13- ц
провадження № 6/691/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Посунько А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС" про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження у цивільній справі № 691/15/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС" звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Заява мотивована тим, що Городищенський районний суд Черкаської області ухвалив рішення по справі № 691/15/13-ц, згідно з яким задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення з відповідача ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованості за кредитним договором. В Автоматизованій системі виконавчих проваджень інформація щодо виконавчих проваджень про стягнення з відповідача на користь АТ "Дельта Банк" відсутня. 23.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальностю "Фінансова компанія "Паріс" укладено договір відступлення права вимоги № 2230/К. Вказаний договір укладено відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), які проводилися у відповідності до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з метою продажу майна неплатоспроможного банку, результати визначеного аукціону було оформлено Протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-03-23-000001-b від 13.04.2020 року. До складу лоту, що виставлявся на вказані відкриті торги увійшли: права вимоги за 18889 беззаставними кредитними договорами. За умовами п. 1 Договору банк відступає, а ТОВ "ФК "ПАРІС" набуває права вимоги Банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обовязки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. До Додатку №1 до Договору увійшло право вимоги до відповідача, що виникло на підставі Договору про надання кредиту № 002-23034-25057 від 25.05.2007 року. ТОВ "ФК "ПАРІС" стало правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за кредитним договором № 002-23034-25057 від 25.05.2007 року. У звязку з заміною кредитора вібувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може бути проведена на будь-якій стадії процесу. З метою виконання рішення суду, необхідно змінити сторону виконавчого провадження у справі № 691/15/13-ц ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на його правонастпуника ТОВ "ФК "ПАРІС".

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, що, відповідно до положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду заяви. При цьому, директор ТОВ "ФК "ПАРІС" Слюзенко В.О. в заяві при зверненні до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, просив провести судове засідання з розгляду заяви ТОВ "ФК "ПАРІС" по справі № 691/15/13-ц без участі представника заявника (з правами та обовязками обізнані).

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись із письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, з урахуванням довідки (повідомлення) керівника суду, що матеріали цивільної справи № 691/15/13-ц за позовом ПАТ "Дельта Банк" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, які перебували на зберіганні архіві суду згідно наказу № 1087 від 07.12.2017 року "Про затвердження переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання" знищенні по закінченню терміну зберігання, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обовязків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленої в постанові від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц, в постанові від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобовязанні через відступлення права вимоги, є різновидом правонаступництва, яке можливе на будь-якій стадії процесу, в тому числі на стадії виконання виконавчого листа.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку предявлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком предявлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку предявлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком предявлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За нормами статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження обставин того, що рішення суду по справі № 691/15/13-ц, згідно з яким задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення з відповідача ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованості за кредитним договором, чи того, що останнє не предявлялося до примусового виконання, заявником не надано, з вказанням у заяві, що виконавче провадження відсутнє, з посиланням на Автоматизовану систему виконачих проваджень.

В свою чергу, з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження, номер в АСВП: 53852323, яке відкрито Городищенським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, з датою відкриття 27.04.2017, боржник - фізична особа ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувач - юридична особа ПАТ "Дельта Банк" , завершено.

Що не дає суду змоги пересвідчитися у тому, що виконавче провадження не відкривалося та не є виконаним. Так, заявником не надано суду жодного доказу про наявність (відсутність) виконавчого провадження за вказаним у заяві рішенням Городищенського районного суду Черкаської області у справі № 691/15/13-ц, а в якості підстави для звернення до суду із вказаною заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні останній посилається виключно на факт заміни первісного кредитора на підставі договору про відступлення прав вимоги. Подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження, стягувача його правонаступником після закриття виконачого провадження у звязку із виконанням рішення суду в повному обсязі, виключає можливість задоволення такої заяви.

Існує стала практика вирішення Верховним Судом у складі колегій суддів у складі Касаційного господарського суду (постанови Верховного Суду від від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14, від 11 березня 2021 у справі № 910/2954/17, від 24 травня 2021 року у справі № 911/4460/13, від 28 травня 2021 року у справі № 911/3217/15, від 19 жовтня 2021 року у справі № 908/3929/14), яка передбачає можливість заміни сторони виконавчого провадження тільки в межах відкритого виконавчого провадження та не передбачає такої можливості в закритому виконавчому провадженні, якщо тільки воно не було поновлене.

Згідно правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) від 08 лютого 2022 року, стягувач після спливу строку предявлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав. Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

При прийнятті рішення за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, суд бере до уваги, що заявник в заяві посилається на судове рішення, слід розуміти за 2013 рік та інформація щодо відкритого виконавчого провадження відсутня. Строк предявлення виконавчого листа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути предявлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта. Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. При цьому, заявник не піднімає перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження, як і не звертається із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Ураховуючи наведені положення законодавства та правові позиції Верховного Суду, за встановлених судом обставин в справі, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню в звязку з недоведеністю.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 18, 442, 258 - 259, 352 - 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПАРІС" про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження у цивільній справі № 691/15/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скаргаподана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. П. Синиця