Ленінський районний суд м.Полтави
Провадження № 2/553/1089/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Зубань Н.Л., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова із вказаним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому прохала стягнути з відповідача компенсацію вартості частини автомобіля «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, в розмірі 75325,00 грн.

Заявлені позовні вимоги вмотивовані позивачем тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2019. За час шлюбу було придбано автомобіль марки Skoda модель Octavia, 2006 року випуску, право власності на який реєструвалось за ОСОБА_2 . Із відповіді на адвокатський запит позивач дізналась, що відповідач потайки реалізував без згоди колишньої дружини спірний автомобіль, тому вона прохає стягнути на її користь компенсацію частини вартості цього автомобіля.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

22.02.2022 до Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеним договору міни та встановлення факту, що має юридичне значення, в якому позивач за зустрічним позовом прохає: визнати довіреність від 20.11.2019 видану ним на підставі усного договору доручення, якою уповноважено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпоряджатись автомобілем Skoda модель Octavia, 2006 року випуску, посвідчену приватним нотаріусом Хоменко А.В. за реєстровим №3027 та договір купівлі-продажу транспортного засобу Skoda модель Octavia А7, 2013 року випуску, від 20.11.2019 удаваними правочинами; визнати укладеним 20.11.2019 договір міни між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , за яким ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_6 автомобіль Skoda модель Octavia, 2006 року випуску, та грошові кошти в сумі 150000,00 грн, а ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_2 автомобіль Skoda модель Octavia А7, 2013 року випуску; встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що договір міни автомобілів від 20.11.2019, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , був вчинений зі згоди ОСОБА_1 .

Питання про прийняття зустрічного позову Комінтернівський районним судом м. Харкова не вирішувалось, по суті вимог справа розглянута не була.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який наразі продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ від 03.10.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла справа № 641/10354/21, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Високих М.С.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.11.2022 справу прийнято до провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.07.2023 у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеним договору міни та встановлення факту, що має юридичне значення та у задоволенні клопотання представника відповідача про здійснення переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження було відмовлено. Одночасно судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та визнано обов`язковою участь сторін у справі для дачі особистих пояснень.

Представником відповідача адвокатом Букіним О.С. було подано відзив на позовну заяву в якому останній прохав відмовити у задоволенні позову за безпідставністю в повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву зазначив, що між позивачем та відповідачем не було спору щодо майна після розірвання шлюбу і за згодою сторін автомобіль було залишено у власності ОСОБА_2 , оскільки син залишився проживати з батьком та було необхідно возити його на додаткові заняття, тренування та змагання з хокею. Згодом, ОСОБА_5 , надала письмову згоду на обмін автомобіля SKODA OKTAVIA 2006 року на SKODA OKTAVIA 2013 року випуску. Зазначає, що 21.11.2019 позивач надала нотаріально засвідчену заяву про те, що купівля автомобіля марки SKODA OKTAVIA 2013 року випуску набувається відповідачем у особисту приватну власність.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та прохала позов задовольнити, з викладених у ньому підстав. Пояснила, що у шлюбі з відповідачем за спільні кошти вони придбали спірний автомобіль. В подальшому вона дізналась про продаж цього автомобіля відповідачем, своєї згоди на реалізацію спільного майна вона не надавала. Вказала, що дійсно відповідач звертався до неї з приводу нотаріального посвідчення і вона надала заяву щодо придбання ним іншого автомобіля, однак цією заявою вона не погоджувалась із продажем автомобіля Skoda модель Octavia, 2006 року випуску, як такого що був придбаний у шлюбі і після припинення шлюбних відносин фактично залишився у користуванні відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що між ними не виникало спору про поділ майна. Позивач була обізнана про умови купівлі ним автомобіля Skoda модель Octavia 2013 року випуску, який фактично він обміняв на автомобіль Skoda Octavia, 2006 року випуску, з доплатою та погодилась на це, тому заявлені вимоги вважає безпідставними. Також в судовому засіданні відповідач ствердив, що хоч спірний автомобіль і було придбано у період шлюбу, однак за його власні кошти, а саме його частину вартості проданих майнових прав. Отримані від продажі майнових прав кошти вони з дружиною розділили навпіл і саме за свою частину він придбав спірний автомобіль.

Представник відповідача прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві та додаткових поясненнях обставини.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, з`ясувавши їх позиції щодо предмету спору, дослідивши матеріали справи, повно встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Кас`ян та ОСОБА_5 з 16.09.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №1633.

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.11.2019 (справа №641/8008/19), яке набрало законної сили 05.12.2019.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.08.2021 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис №3099. Після державної реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_9 ».

Відповідно до інформації наданої Головним сервісним центром від 06.12.2021 за вих. №31/1936аз на адвокатський запит від 27.11.2021, автомобіль SKODA OKTAVIA 2006, номер кузова НОМЕР_2 , був зареєстрований 26.05.2018 у ТСЦ №6341 РСЦ МВС в Харківській області за ОСОБА_10 на підставі договору, укладеного у СГ №122 від 22.05.2018..

22.05.2020 у ТСЦ №6341 РСЦ МВС в Харківській області зазначений транспортний засіб перереєстрований з ОСОБА_2 на ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №6341/2020/20008365 від 22.05.2020, та доручення продавця серії НОН №122130 від 06.05.2020, виданого приватним нотаріусом Хоменко А.В., довірена особа ОСОБА_12 .

Згідно довідки судового експерта Шахова О.В. №23 від 18.12.2021, середня ринкова вартість автомобіля SKODA OKTAVIA, V = 1600 см. Куб. тип топлива бензин, КПП механічна, тип кузову універсал 2006 року випуску на 18.12.2021 складає 150650 грн.

В судовому засіданні сторони визнали ті обставини, що перебували у шлюбі, який було між ними розірвано у 2019 році та те, що у період шлюбу у 2018 році було придбано автомобіль SKODA OKTAVIA 2006, який був зареєстрований за відповідачем.

Також відповідачем не оспорювалась вартість спірного автомобіля, що була визначена судовим експертом.

Як встановлено судом, 22.05.2020 відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобіля SKODA OKTAVIA 2006.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що фактично він не продав, а обміняв цей автомобіль на більш новий автомобіль SKODA OKTAVIA 2013 і позивач була обізнана про це, надала свою згоду. Також за твердженням відповідача спірний автомобіль було придбано ним за свої особисті кошти від продажу майнових прав на квартиру.

Позивач в ході розгляду справи не заперечувала, що дійсно у шлюбі вони продали майнові права на квартиру, однак кошти не ділили, а витратили на потреби сім`ї. Щодо надання нею нотаріально посвідченої заяви ствердила, що була обізнана про купівлю відповідачем нового автомобіля, однак не погоджувалась на відчуження ним спільного транспортного засобу.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд наголошує, що за змістом ст. 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3ст.368 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (ст. 68 СК України).

Згідно із ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно із ч.2 ст.183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Таким чином, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах № 235/9895/15-ц, № 404/1515/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо автомобілі, придбані під час шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя, проте відчужені без згоди іншого із подружжя, на користь того подружжя, який не надав згоди на їх відчуження, підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу, що узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц та від 05.10.2020 у справі №537/78/19, відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15.

Судом встановлено, що у період шлюбу сторони придбали транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, який був зареєстрований 26.05.2018 у ТСЦ №6341 РСЦ МВС в Харківській області за ОСОБА_10 на підставі договору, укладеного у СГ №122 від 22.05.2018.

В подальшому вказаний транспортний засіб у ТСЦ №6341 РСЦ МВС в Харківській області був перереєстрований з ОСОБА_2 на ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №6341/2020/20008365 від 22.05.2020.

Виходячи з пояснень відповідача спірний транспортний засіб було придбано ним за особисті кошти, отримані під продажу майнових прав на квартиру. Також відповідачем було стверджено про обізнаність позивачки про продаж спірного автомобіля, на що вона погодилась.

Вартість спірного автомобіля була визначена судовим експертом в розмірі 150650 грн, що не заперечувалось відповідачем.

Як вже наголошувалось вище виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК).

У ч.1 ст.89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх поцесуальних прав та обв`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

При цьому суд наголошує, що відповідачем в межах здійснення судового провадження Комінтернівським районним судом м.Харкова було подано зустрічний позов, питання про прийняття якого до спільного розгляду вирішено не було.

За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.07.2023 у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеним договору міни та встановлення факту, що має юридичне значення, було відмовлено, з роз`ясненням йому права на звернення до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

В подальшому представником відповідача подано відзив, який з урахуванням позиції позивача, було прийнято судом. На підтвердження заперечень проти позову до відзиву стороною відповідача були надані протоколи огляду персонального комп`ютеру адвокатом та копія рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.2023 щодо визначення місця проживання спільної дитини сторін з батьком.

Водночас надані відповідачем докази не доводять його тверджень про придбання спірного автомобіля за його особисті кошти, як і не спростовують доводів позивача про те, що відчуження автомобіля відбулось без її згоди.

Так, суду не було надано належних та допустимих доказів того, що при укладенні відповідачем 22.05.2020 договору купівлі-продажу автомобіля ним була отримана згода колишньої дружини і вони домовились про розподіл спільного майна.

Набуття майна за час шлюбу є підставою для виникнення у подружжя права спільної сумісної власності майна. У разі коли презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, не спростовано, за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

За таких обставин, враховуючи, що спірний транспортний засіб було відчужено без згоди іншого з подружжя, доказів того, що отримані за продаж автомобілів коштів були витрачені спільно суду надано не було, суд доходить висновку про необхідність присудження на користь іншого з подружжя грошової компенсації вартості частини автомобіля, яка не оспорювалась сторонами, з огляду на що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 75325,00 грн, що становить 1/2 частину вартості транспортного засобу марки Skoda модель Octavia, 2006 року випуску, 908 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих