№ 207/1501/23
№ 2/207/567/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 12.10.2020-100006316 від 12 жовтня 2020 року у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 12 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12.10.2020-100006316, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 гривень, що підтверджується чеком про отримання коштів від 12.10.2020 року, строком на 14 днів.

Строк користування кредитом за умовою «Короткий кредит»: 14 календарних днів з дати надання Кредиту; строк користування кредитом за умовою «Довгий кредит»: 28 календарних днів з дати надання Кредиту.

Проценти за умовою «Короткий кредит»: 1680 грн. 00 коп, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); проценти за умовою «Довгий кредит»: 4200 грн. 00 коп, що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка).

Графік платежів за умовою «Короткий кредит»: сума Кредиту 6000 грн. 00 коп. та проценти 1680 грн. 00 коп. сплачуються до 26.10.2020 включно; графік платежів за умовою «Довгий кредит»: сума Кредиту 6000 грн. 00 коп. та Проценти 4200 грн. 00 коп. сплачуються до 09.11.2020 включно.

Позичальник обирає умову «Короткий кредит» шляхом здійснення дій - повернення кредиту у дату, вказану в Графіку платежів за умовою «Короткий кредит» та сплати вищевказаних Процентів за користування Кредитом (Проценти) за умовою «Короткий кредит».

Сторони погоджуються, що при нездійсненні Позичальником вказаних дій кредит вважається отриманим за умовою «Довгий кредит», а Позичальник зобов`язаний повернути кредит у дату, вказану в Графіку платежів за умовою «Довгий кредит» та сплатити вищевказані Проценти за користування Кредитом (Проценти) за умовою «Довгий кредит».

Усі терміни, не визначені цією Заявкою, мають значення, надане у пропозиції про укладення кредитного договору (оферті).

Згідно п. 1.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.2. встановлено, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності у готівковій формі через касу Товариства або у безготівковій формі.

Згідно п. 2.3. Договору днем надання Кредиту вважається день отримання коштів Позичальником у касі Кредитора готівкою або списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення кредиту - день надходження коштів у касу Кредитора готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок Кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до дати, вказані у графіку платежів; б) проценти за користування кредитом - в дати, вказані у графіку платежів.

Відповідно до виписки Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 14 днів, а ОСОБА_1 12.10.2020 отримано кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим, станом на 09.11.2020 утворилась заборгованість у розмірі 10 200,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000,00 грн. та по процентах - 4 200,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву, в якій він просив розглянути справу за його відсутністю та за відсутністю його довірителя.

Окрім цього, від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шишкіна В.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що ОСОБА_1 дійсно брав кредит на придбання телефону, не розрахував свої фінансові можливості і не зміг погасити його вчасно.

Однак, у п. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зазначені обов`язкові умови договору про споживчий кредит, але не всі норми зазначеної статті закону були втілені у кредитній угоді. Відповідно до абзацу 2 частини 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним, тому позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр».

Представником позивача надіслано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що пунктом 1.2. Договору встановлено, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника, що виключає можливість віднесення його до споживчого, оскільки відповідно до п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В пункті 1.3 Договору Сторонами погоджено, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний Договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Водночас зазначаємо, що на дані правовідносини не поширюється дія законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», оскільки з 10.06.2017 відносини під час надання послуг споживчого кредитування регулюються спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» і відповідно до п.1 ч. 2 ст. 3 цього Закону, в редакції від 29.05.2020, що діяла на день виникнення правовідносин, цей Закон не поширювався на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Акцентують увагу суду, що в розділі 11 Договору, зміст якого виділено жирним шрифтом та підкреслено, ОСОБА_1 підтвердив, що інформація, зазначена у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана, примірник цього договору отримав. Для прийняття усвідомленого рішення позичальником та задля зручності надання інформації кредитор ТОВ «Споживчий кредит» до укладення договору надав позичальнику всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановлених законом України «Про споживче кредитування», а отже кредитор не обмежував права Позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг. Перед укладенням Договору ТОВ «Споживчий центр» надано ОСОБА_1 всю необхідну інформацію у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування».

Відносно твердження представника Відповідача, що в Договорі відсутні такі умови як мета отримання кредиту, право споживача на звернення до Національного банку України та порядок повернення кредиту, зазначають, що воно не відповідає дійсності, оскільки в п. 1.2 Договору визначено мету отримання кредиту, а в п. 1.4 - порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів, зокрема: графік платежів за умовою «Короткий кредит»: сума кредиту 6 000, 00 грн. та проценти 1680,00 грн. сплачуються до 26.10.2020 включно; графік платежів за умовою «Довгий кредит»: сума кредиту 6 000,00 грн. та проценти 4 200,00 грн. сплачуються до 09.11.2020 включно.

Стаття дванадцята Закону України «Про споживче кредитування», в редакції від 29.05.2020, не передбачала таку умову договору про споживчий кредит як право споживача на звернення до Національного банку України, а отже ТОВ «Споживчий центр» в повній мірі дотримано вимоги ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Ознаки нікчемності правочину відсутні, оскільки до укладення Договору ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування, ним не доведено введення ТОВ «Споживчий центр» його в оману щодо істотних умов договору, не доведено наявність несправедливих умов договору. ОСОБА_1 погодився на отримання кредитних коштів саме на визначених Договором умовах, його волевиявлення на отримання кредиту було вільним, а умови кредитного договору не суперечать нормам чинного законодавства.

У пункті 4.6.1. Договору ОСОБА_1 підтвердив, що він уклав цей Договір повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням.

У пункті 4.6.2. Договору ОСОБА_1 підтвердив, що він повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе усі умови Договору, свої права та обов`язки за Договором і погоджується з ними.

Також зазначають, що згідно з п.6.2. Договору Позичальник має право достроково розірвати Договір, повністю повернувши одержаний кредит, проценти та інші платежі, передбачені Договором.

Водночас в п .8.3. Договору зазначено, що Позичальник має право відмовитись від договору у порядку, передбаченому законодавством. При цьому Позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на відмову від Договору та не ініціював дострокове розірвання Договору. Намагання довести нікчемність правочину є намаганням ОСОБА_1 уникнути виконання грошового зобов`язання.

В свою чергу ТОВ «Споживчий центр» надано суду належні, достовірні та достані докази на підтвердження виникнення правовідносин між сторонами та заборгованості за Кредитним договором № 12.10.2020-100006316 від 12.10.2020.

Позов просить задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12.10.2020-100006316, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 гривень (ар.с. 4).

Факт укладення договору та отримання позивачем позики останнім не оспорюється.

Дійсно, п. 1.1. договору передбачено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.2. встановлено, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника.

В пункті 1.3 Договору Сторонами погоджено, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний Договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 2.2. договору надання кредиту здійснюється у готівковій формі через касу Товариства або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Выдповыдно до п.2.3. Договору Днем надання кредиту вважається день отримання коштів Позичальником у касі Кредитора готівкою або списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення кредиту - день надходження коштів у касу Кредитора готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування кредитом (п. 2.3. Договору).

Згідно п. 3.2., 3.3. кредитодавець зобов`язується нараховувати проценти у розмірі, вказаному в цьому договорі, проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем в день, визначений в п. 1.4, а у випадку пролонгації в останній день строку, на який кредит пролонгований.

Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту до дати, вказаної в п. 1.4. даного договору; б) проценти за користування кредитом в день повернення кредиту, або до останнього дня пролонгованого строку.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до кредитного договору № 12.10.2020-100006316 від 12 жовтня 2020 року, та чеку про електронний переказ від 12.10.2020 року, ТОВ "Споживчий центр" надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 6000,00 грн., а ОСОБА_1 12 жовтня 2020 року отримано кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн. (ар.с. 5).

До позовної заяви долучено виписку до кредитного договору № 12.10.2020-100006316 за період 12 жовтня 2020 року по 27 лютого 2023 року, згідно якой заборгованість становить 10200,00 грн., з яких по тілу кредиту 6000 грн., а по процентах 4 200,00 грн. (а.с. 6).

До позовної заяви долучені копія паспорта ОСОБА_1 та копія його ідентифікаційного коду (ар.с. 7-8).

Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 09 листопада 2020 року, утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі, яка на теперішній час не повернута і цим порушуються права і інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Щодо доводів представника відповідача у відзиві на позовну заяву суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ознаки нікчемності правочину відсутні, оскільки до укладення Договору ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування, ним не доведено введення ТОВ «Споживчий центр» його в оману щодо істотних умов договору, не доведено наявність несправедливих умов договору. ОСОБА_1 погодився на отримання кредитних коштів саме на визначених Договором умовах, його волевиявлення на отримання кредиту було вільним, а умови кредитного договору не суперечать нормам чинного законодавства.

В розділі 11 Договору, зміст якого виділено жирним шрифтом та підкреслено, ОСОБА_1 підтвердив, що інформація, зазначена у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана, примірник цього договору отримав. Для прийняття усвідомленого рішення позичальником та задля зручності надання інформації кредитор ТОВ «Споживчий кредит» до укладення договору надав позичальнику всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановлених законом України «Про споживче кредитування», а отже кредитор не обмежував права Позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг.

Враховуючи викладене, на підставі належним чином оцінених доказів, суд приходить до висновку, що спірний договір кредиту був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цього договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов цього договору, протягом дії кредитного договору не звертався до банку з пропозицією про внесення будь яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 6000 грн. (даний факт також визнається самим відповідачем), та правові підстав для нарахування відсотків у розмірі 4200 грн., що жодним чином не спростовано відповідачем, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр`заборгованості в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати зазначеної суми судом не встановлено.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп., у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ) заборгованість за кредитним договором № 12.10.2020-100006316 від 12 жовтня 2020 року у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з яких по тілу кредиту - 6000 грн., а по процентах 4 200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати по сплаті судового збору у сумі 2684 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко