Справа №201/9984/23
Провадження №2/932/2478/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в якому позивач просить з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог стягнути з ОСОБА_1 суму 1617,17 грн. 3% річних, 9066,12 грн. інфляційні збитки, 0428,81 грн. пеня.

Доводи позивача викладені у позові.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є споживачем послуг, які надаються КП «Теплоенерго» ДМР за адресою: АДРЕСА_1 за договором про постачання теплової енергії № НОМЕР_1 . Відповідачем не виконано покладені на нього вказаним договором обов`язки, рахунки та акти здачі приймання теплової енергії своєчасно не отримував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року в розмірі 59263,55 грн. Разом з основним боргом позивач просить стягнути 3% річних, інфляційні втрати та пеню. Відповідачу направлялися досудові вимоги, проте заперечень щодо відомостей, вкладених в ній, рахунків, актів звіряння взаємних рахунків, претензій від відповідача не надходило.

05 грудня 2023 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідачем сплачено суму основного боргу, а тому до стягнення підлягає сума 3% річних, інфляційні втрати, пеня.

Відповідач надала відзив на позовну заяву в якій зазначила, що дійсно між позивачем та відповідачем перебувають договірні відносини, однак відповідач не отримувала жодної досудової претензії позивача. Після отримання ухвали про відкриття провадження у справі, вона сплатила суму основного боргу в розмірі 59263,65 грн. Проте решту вимог сплачувати не має можливості з огляду на стан здоров`я, бо вона є інвалідом 2 групи та потребує постійного лікування та стороннього догляду, крім того в країні введено воєнний стан.

Фактичні обставини встановлені судом.

Так, судом встановлено, що 09 грудня 2019 року між КП «Теплоенерго» та ОСОБА_1 укладено Договір про постачання теплової енергії №080139.

Відповідач отримує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, однак, умови договору своєчасно не виконує.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за період з листопада 2021 року по березень 2023 року складає 59263,55 грн. сума основного боргу, 1617,17 грн. 3% річних, 9066,12 грн. інфляційні втрати, 10428,81 грн. пеня.

Позивач направляв відповідачу досудові вимоги до яких прикладав розрахунки та акти прийому-передачі послуг, проте відповіді та оплати на такі вимоги від відповідача не надходило.

Згідно довідки від 24.11.2023 року відповідачем сплачено суму основного боргу та станом на 24.11.2023 р. заборгованість відсутня.

Норми права, що застосував суд.

Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630.

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Згідно із п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства.

Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

Висновки суду.

З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з неналежною сплатою коштів за надані послуги, у відповідача перед позивачем утворилась за період із листопада 2021 року по березень 2023 року заборгованість по оплаті надання теплової енергії в сумі 59263,55 грн. сума основного боргу, 1617,17 грн. 3% річних, 9066,12 грн. інфляційні втрати, 10428,81 грн. пеня.

Однак, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі, - 24.11.2023 року відповідачем були сплачені основні суми боргу.

З огляду на сплату відповідачем основних сум боргу, в ході розгляду справи стороною позивача було зменшено позовні вимоги та позивач просив стягнути із відповідача на користь позивача нараховані інфляційні витрати, три відсотки річних та пеню.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Разом з тим, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№ 530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Крім того, Постановою КМУ № 206 від 05.03.2022 року установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

Крім того, починаючи із 24.02.2022 року та на час звернення із даним позовом до суду в Україні запроваджено воєнний стан.

Наведені обставини та положення закону вказують на те, що у період дії карантину та воєнного стану в т.ч. за період із листопада 2021 року по березень 2023 р. у позивача були відсутні підстави для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені на суми заборгованості.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат в період дії карантину та на час введення на території України військового стану є помилковим, та порушує норми матеріального права, обґрунтування цих позовних вимог не ґрунтуються на вимогах закону, які діють в період встановлення обмежувальних заходів, а відтак суд не вбачає законних підстав для стягнення із відповідача на користь позивача нарахованих інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 137, 141, 211, 263, 265, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 25.12.2023

Суддя В.І.Цитульський