Провадження № 6/202/1026/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

04 грудня 2023 року м. Дніпро

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа: ОСОБА_2 , по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Струс Н.Я., про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 , відповідно до якої просив визнати судовий наказ від 10.10.2023 року виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у справі № 202/18116/23 за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що 28.02.2020 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, який зареєстровано Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 73. Сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , В сім`ї відбулися протиріччя, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , знаходилися в процесі розірвання шлюбу. У зв`язку з чим була подана заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів на малолітню ОСОБА_3 . Проте станом на сьогодні сторони помирилися та проживають разом, що підтверджується актом від 01.11.2023 року. 10.10.2023 року у справі № 202/18116/23 видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на вищевикладене, заявник вважає судовий наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазнав, що виданий судовий наказ у справі № 202/18116/23 від 10.10.2023 року заявник посилався на те, що дитина фактично проживає разом з матір`ю, що за змістом ст. 160 ЦПК України і ст. 181 СК України саме їй належить право вимагати сплати аліментів та відповідно відсутній обов`язок сплачувати аліменти. Проте станом на сьогодні дитина проживає з батьком і матір`ю разом і саме батько несе витрати по її утриманню. Заперечень щодо цього у ОСОБА_6 немає та не буде.

Наведене зумовило ОСОБА_1 звернутись до суду з відповідною заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 24 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Учасники провадження у призначений час в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.

Стягувач ОСОБА_2 через канцелярію суду подала клопотання, відповідно до якого просила суд задовольнити заяву ОСОБА_7 в повному обсязі, розгляд справи проводити за її відсутності. Зазначила, що на теперішній час дитина проживає разом з матір`ю і батьком, які несуть витрати по її утриманню, а відтак є необхідність визнати судовий наказ від 10.10.2023 року виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у справі № 202/18116/23 за її заявою таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ у цивільній справі № 202/18116/23, яким наказано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, та в дохід держави судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп. Допустити негайне виконання судового наказу про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Строк звернення судового наказу до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі судових наказів.

Тож, враховуючи вищевикладеного, можливо дійти висновку, що судовий наказ - особлива форма судового рішення про стягнення з боржника грошової суми або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Судовий наказ одночасно є виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернуто увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зміст вказаної норми, Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа № 755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених законом.

В той же час, заявником не надано доказів на підтвердження підстав визначених статтею 432 ЦПК України для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що останній не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про скасування судового наказу.

За наведених обставин, суд доходить до висновку, що заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 18, 160, 173, 258, 260, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.П. Слюсар