Справа № 355/1831/23
Провадження № 2-о/355/151/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 грудня 2023 року Баришівський районний суд Київської області, в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Котенко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Баришівської селищної об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -
Заявник ОСОБА_1 звернувся до Баришівського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років померла його матір ОСОБА_2 , про що Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 16.02.2022 року зроблено відповідний актовий запис за №71 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . За життя, а саме 12.05.2004 року, покійною матір`ю був укладений договір дарування частини житлового будинку, відповідно до якого остання передала у власність обдаровуваній малолітній ОСОБА_3 , від імені якої діяв заявник - ОСОБА_1 , безоплатно, 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Також, за життя, а саме 14.07.2020 року, покійною ОСОБА_2 був складений заповіт посвідчений в.о. старости Рудницького старостинського округу Баришівського району Київської області Чорною М.І., відповідно до якого, ОСОБА_2 заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та все своє майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - земельну ділянку площею 0,30 га своєму сину ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 20 років трагічно загинула донька заявника - ОСОБА_3 , яка в зв`язку із певними обставинами ( здійснювала догляд за хворою тіткою ОСОБА_4 ) була зареєстрована у АДРЕСА_2 , але фактично проживала Маріуполя разом з заявником та його матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_3 , він у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Каліщука Є.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Оскільки інша 1/3 частина житлового будинку, відповідно до договору дарування від 12.05.2004р., належала його покійній доньці, то він, як єдиний спадкоємець після її смерті ( оскільки його колишня дружина ОСОБА_5 , яка є матір`ю спадкодавиці із заявою про прийняття спадщини не зверталася, від своїх спадкових справ відмовилася), 18.10.2023 року звернувся до державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом
після смерті ОСОБА_3 . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі даного свідоцтва в зв`язку із пропуском 6-ти місячного строку для подачі заяви, відсутності відомостей щодо фактичного прийняття спадщини та не визначення місце відкриття спадщини.
Таким чином, оскільки відсутність доказів постійного проживання із померлою на дату її смерті перешкоджає заявнику реалізувати своє право на отримання спадщини, а іншим чином, окрім як встановлення у судовому порядку факту, що має юридичне значення не представляється за можливе, ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким встановити юридичний факт його постійного проживання разом із своєю донькою ОСОБА_3 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 26.10.2023 відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого позовного провадження.
Проведення судового засідання призначено на 09.11.2023р. та через неявку заінтересованої особи відкладено на 07.12.2023р.
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, просив задовільнити заяву у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника ОСОБА_2 , про що Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 16.02.2022 року зроблено відповідний актовий запис за №71 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
За життя, а саме 12.05.2004 року, ОСОБА_2 був укладений договір дарування частини житлового будинку, відповідно до якого остання передала у власність обдаровуваній малолітній ОСОБА_3 , від імені якої діяв заявник - ОСОБА_1 , безоплатно, 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 ( а.с. 13).
14.07.2020 року, покійною ОСОБА_2 був складений заповіт, посвідчений в.о. старости Рудницького старостинського округу Баришівського району Київської області Чорною М.І., відповідно до якого, ОСОБА_2 заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та все своє майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - земельну ділянку площею 0,30 га своєму сину ОСОБА_1 (а.с.12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 20 років трагічно загинула донька заявника - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21.10.2013р. (а.с.9).
За життя ОСОБА_3 здійснювала догляд за хворою тіткою - ОСОБА_4 , тому була зареєстрована у АДРЕСА_2 , але фактично проживала Маріуполя разом з заявником та його матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 14).
Після смерті матері ОСОБА_2 13.02.2022 року, заявник у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Каліщука Є.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Оскільки інша 1/3 частина житлового будинку, відповідно до договору дарування від 12.05.2004р., належала покійній доньці заявника ОСОБА_3 , він, як єдиний спадкоємець після її смерті ( оскільки його колишня дружина ОСОБА_5 , яка є матір`ю спадкодавиці із заявою про прийняття спадщини не зверталася, від своїх спадкових справ відмовилася (а.с.10), 18.10.2023 року звернувся до державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Нотаріусом було відмовлено у видачі даного свідоцтва в зв`язку із пропуском 6-ти місячного строку для подачі заяви, відсутності відомостей щодо фактичного прийняття спадщини та не визначення місце відкриття спадщини (а.с. 15).
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Заявник ОСОБА_1 є батьком померлої; донька проживала разом з ним та його матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та вела із ними спільне господарство.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, у своїй заяві ОСОБА_1 не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь заявника витрат по сплаті судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 118 , 119,76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, ст . ст . 16 , 316 , 317 , 328 , 1218 , 1261 , 1268 , 1270 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування » №7 від 30.05.2008 року, суд, -
Заяву ОСОБА_1 до Баришівської селищної об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( картка платника податків - НОМЕР_3 ), разом із його донькою ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Судові витрати у справі, понесені заявником ОСОБА_1 залишити за ним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева