Справа № 362/969/22
Провадження № 2/362/424/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, штрафних санкцій, відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

15.02.2022 р. позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що, не зважаючи на встановлення вини, відповідачами добровільно не відшкодовано завдану їй 06.11.2020 р. внаслідок ДТП матеріальну шкоду, а тому просить суд стягнути на свою користь з ТОВ «Страхова компанія Ю.Ес.Ай» 130 000,00 грн. страхової виплати, 17954,25 грн. пені за прострочення виплати, 7449,00 грн. інфляційних втрат та 3280,27 грн. 3% річних, а також з ОСОБА_2 25891,07 грн. матеріальних збитків та 5000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності. У відзиві на позовну заяву, в частині стягнення з нього збитків та моральної шкоди, - просить відмовити, що відповідає правовій позиції, викладеної ВС у Постанові № 308/3162/15-ц від 20.06.2018 р. щодо того, що законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальники вдшкодовувати шкоду, заподіяну ДТП майну потерпілого.

Представник відповідача ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»», будучи належно повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не надіслало.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

11.12.2020 р. постановою Васильківського міськрайоннного суду Київської області у справі № 362/5841/20, провадження № 3/362/2277/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме у скоєнні 06.11.2020 р. о 17 год. 00 хв. в м. Василькові, вул. Декабристів, під час керування транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , зіткнення з автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , який в подальшому викинуло в автомобіль ВАЗ, д.н.з НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньотранспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Як вбчається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Згідно Полісу № АО 1817708 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв на момент скоєння ДТП, страхова сума (ліміт) відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., розмір франшизи нуль. Страхувальником є ОСОБА_3 . Страховик ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.»». Забезпечений транспортний засіб - Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 .

10.11.2020 р. ОСОБА_1 повідомила ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про дорожньо-транспортну пригоду, вказавши розмір страхового відшкодування 163000 грн. 08.01.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» із заявою про страхове відшкодування.

07.11.2021 р. ОСОБА_1 подала до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» заяву з проханням повідомити узгоджений розмір та строки виплати належного їй страхового відшкодування.

З огляду відомостей з Державного реєстр фізичних осібплатників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 28.01.2022 р., ОСОБА_1 у січні 2021 р. нараховано, але не виплачено суму страхової виплати у розмірі 78609,67 грн.

У відповідності до висновку звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 1578 від 10.06.2021 р., зробленого оцінювачем ОСОБА_4 , дата оцінки станом на 06.11.2020 р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ станом на 06.11.2020 р. дорівнює з врахуванняи ПДВ на запасні частини, але без врахуванням ВТВ, становить 155 891,07 грн.

Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку, який повинен відшкодувати страховик на винуватця, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 р. у справі 201/16373/16-ц.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 16.11.2022 № 335/2566/18; від 09.11.2022 № 212/7628/21; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 17.08.2022 № 752/11128/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 29.06.2022 № 489/4987/19; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 08.06.2022 № 756/11809/18; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 18.05.2022 № 686/24364/17; від 14.04.2022 № 205/7747/18; від 12.04.2022 № 373/1392/20; від 30.03.2022 № 734/3711/16; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 02.02.2022 № 712/7104/19; від 02.02.2022 № 757/54513/16; від 02.02.2022 № 215/2829/16-ц; від 26.01.2022 № 465/674/19; від 26.01.2022 № 204/5403/18; від 19.01.2022 № 350/1376/19; від 19.01.2022 № 640/15546/17.

Страхувальник відшкодовує різницю між страховою виплатою та завданим збитком, якщо розмір завданого збитку складається з платежів, які не покриваються страховою компанією.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 21.12.2022 № 369/13458/20; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 09.11.2022 № 497/470/2021; від 28.09.2022 № 727/182/21; від 21.09.2022 № 486/716/20; від 14.09.2022 № 441/756/18; від 14.09.2022 № 520/7996/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 16.02.2022 № 242/1930/21; від 16.02.2022 № 725/1670/18; від 16.02.2022 № 709/370/20; від 16.02.2022 № 363/5092/18; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 26.01.2022 № 204/5403/18.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується на безумовній підставі, навіть, у випадку наявності вини потерпілого. Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, не настає лише у випадку непереборної сили чи умислу потерпілого.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 21.12.2022 № 369/13458/20; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 19.05.2022 № 201/8818/19; від 03.05.2022 № 450/4163/18; від 26.04.2022 № 184/1641/20; від 21.04.2022 № 447/2222/20; від 16.02.2022 № 242/1930/21; від 26.01.2022 № 127/1415/20.

Положення статті 625 Цивільного кодексу України застосовуються і по відношенню до зобов`язань щодо відшкодування шкоди (нарахування 3 % річних та інфляційних втрат).

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові: від 21.04.2022 № 447/2222/20.

Якщо доведена вина особи, яка завдала шкоду, відповідальність за таку шкоду не може бути покладена на іншу особу, вина якої у її завданні відсутня.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, саме страховик має відшкодувати шкоду позивачці в межах суми ліміту страхового відшкодування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (пункт 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми) є страховик завдавача шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 35), від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 96)).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Указаний ліміт відповідно до полісу № АО 1817708 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 260 000,00 грн на одну особу за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю і 130 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну.

Тобто, фактичний розмір шкоди, визначений оцінювачем, перевищує страхову виплату на 25891,07 грн.

При цьому, страховик визначив розмір завданої позивачці шкоди, проте не виплатив таку, а тому суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з страховика суми збитку, пені, інфляційних втрат та 3% річних в межах страхової суми 130 000 грн., а також вимоги про стягнення з ОСОБА_2 25891,07 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні враховувати викладені у постановах від 11 вересня 2019 р. у справі № 191/48/16-ц і від 28 березня 2018 р. у справі № 757/32334/15-ц висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду щодо обставин, які мають брати до уваги суди, здійснюючи відповідні розрахунки (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості(абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Суд вважає, що розумним і справедливим грошовим відшкодуванням позивачці моральної шкоди буде 2000 грн. Для визначення цього розміру суд врахував: перенесені позивачкою моральні страждання, зумовлені безпомічністю через неможливість вести повноцінне життя, приділити належну увагу та турботу дитині; переживання через поведінку винного у цих її стражданнях страхувальника, який байдуже поставився до наслідків скоєного й ухилився від надання будь-якої допомоги, зокрема матеріальної.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 625, 992, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 49, 76, 77-82, 89, 141, 265, 272, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 22, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

П о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»» на користь ОСОБА_1 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп. заданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 891 грн. 07 коп. завданої матеріальної шкоди та 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього - 27 891 (двадцять сім тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн. 07 коп.

Стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»» на користь ОСОБА_1 937 грн. 88 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 937 грн. 88 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»» на користь держави 54 грн. 53 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 54 грн. 53 коп. судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Кравченко