Справа № 545/1248/23
Провадження № 2/545/1046/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Потетій А.Г.,

при секретарі - Явдоченко А.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щербанівської територіальної громади в особі Щербанівської сільської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0054, розташовувана в с. Щербані Полтавського району Полтавської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначена земельна ділянка належить позивачці на підстав договору купівлі-продажу від 09.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Лебідь Н.В.

Рішенням Щербанівської сільської ради №19 від 06.03.2023 земельній ділянці присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

В 2022 році ОСОБА_1 власними силами побудувала гараж, який вважала тимчасовою спорудою, так як при його будівництві були використані сендвіч-панелі та метало-профіль. Саме з цієї причини ОСОБА_1 не замовляла проекту документацію та не подавала декларацію про початок будівництва.

В січні 2023 року у ОСОБА_1 виникла необхідність отримання документів, що підтверджують право власності на збудований гараж. Після консультації з бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 взнала, що побудований нею об`єкт є об`єктом нерухомості, який потребує здачі в експлуатацію та державної реєстрації права власності. З цією метою ОСОБА_1 замовила проведення технічної інвентаризації, та подала на реєстрацію Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації до Державної Інспекції архітектуру та містобудування. В реєстрації декларації 23.03.2023 було відмовлено, причиною відмови зазначено: «Указаний в Технічній інвентаризації та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації рік завершення будівництва об`єкта суперечить вимогам абзаца першого п.9 розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Дана правова норма передбачає, що «Орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію... збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 500 квадратних метрів».

У відповідності до ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

Згідно ст. 34 Закону початок виконання будівельних робіт можливий виключно після направлення уповноваженому державному органу повідомлення про початок будівельних робіт на підставі будівельного паспорту.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частина 5 ст.376 ЦК України визначає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За таких обставин позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати право власності на гараж.

У судове засідання позивачка та її представник адвокат Карасенко О.О. не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала та прохала задовольнити.

Представник відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечували. У поданому відзиві на позов відповідач визнав позов в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0054, розташована в с. Щербані Полтавського району Полтавської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначена земельна ділянка належить позивачці на підстав договору купівлі-продажу від 09.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Лебідь Н.В.

Рішенням Щербанівської сільської ради №19 від 06.03.2023 земельній ділянці присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

В 2022 році ОСОБА_1 власними силами побудувала гараж, який вважала тимчасовою спорудою, так як при його будівництві були використані сендвіч-панелі та метало-профіль. Саме з цієї причини ОСОБА_1 не замовляла проекту документацію та не подавала декларацію про початок будівництва.

В січні 2023 року у ОСОБА_1 виникла необхідність отримання документів, що підтверджують право власності на збудований гараж. Після консультації з бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 взнала, що побудований нею об`єкт є об`єктом нерухомості, який потребує здачі в експлуатацію та державної реєстрації права власності. З цією метою ОСОБА_1 замовила проведення технічної інвентаризації, та подала на реєстрацію Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації до Державної Інспекції архітектуру та містобудування. В реєстрації декларації 23.03.2023 було відмовлено, причиною відмови зазначено: «Указаний в Технічній інвентаризації та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації рік завершення будівництва об`єкта суперечить вимогам абзаца першого п.9 розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Дана правова норма передбачає, що «Орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію... збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 500 квадратних метрів».

У відповідності до ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

Згідно ст. 34 Закону початок виконання будівельних робіт можливий виключно після направлення уповноваженому державному органу повідомлення про початок будівельних робіт на підставі будівельного паспорту.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Пунктом 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.11 р. передбачено, що у разі самочинного будівництва, замовник такого будівництва має можливість зареєструвати Декларацію про готовність об`єкту до експлуатації та оформити право власності на такий реконструйований об`єкт подавши до інспекції ДАБК замість дозвільних документів (Декларації про початок виконання будівельних робіт) рішення суду, за яким за замовником визнано право власності на такий самочинно збудований об`єкт.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.12р. «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI.

Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки, згідно положень ст. 19 ЗК України та «Класифікації видів цільового призначення земель», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.10 р. №548.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 здійснено технічне обстеження гаража за результатами якого виготовлено технічний паспорт від 15.02.2023. У відповідності до останнього загальна площа приміщення гаража складає 1090,3 кв.м. Будівля складається з Гаражі Літ А1, навісу (тимчасового) літ.Б1, огорожі №1.

Крім того ФОП ОСОБА_3 здійснено обстеження технічного стану гаража за результатами якого складено звіт №107. від 21.02.2023. За результатами проведеного технічного обстеження встановлено можливість, його надійної та безпечної експлуатації, а також відповідність державним будівельним нормам згідно ДБН В 1.2-14:2018 "Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель та споруд»; пожежним нормам згідно ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»; санітарним та гігієнічним нормам згідно ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»; ДБН-Б.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення»; ДБН Б.2.2.-5:2011 «Благоустрій територій».

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стаття 375 ЦК України передбачає, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно до п 4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Так, вищезазначена Постанова Пленуму ВСС України № 6 наголошує, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. В даному випадку позивач збудував майно на власній земельній ділянці, жодні права будь-кого із інших осіб не порушуються (так як жодних скарг до відповідних органів не надходило), спірна будівля збудована у відповідності до Державних будівельних норм і правил і придатна до експлуатації, що підтверджується архітектурно-будівельним висновком, отже, лише в судовому порядку є можливість визнати за позивачем право власності на самовільно збудовану будівлю з метою в подальшому ввести в експлуатацію та зареєструвати право власності на неї.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 30, 78-80, 141, 258 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, ст. ст. 11, 15-16, 328, 346, 355-357, 375, 376 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на гараж загальною площею 1090,3 кв.м., що складається з гаражу НОМЕР_2 , навісу (тимчасового) літ.Б1, огорожі №1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці під кадастровим номером :01:002:0054.

Судові витрати віднести за рахунок позивачки.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: А.Г. Потетій