Справа № 369/1790/22
Провадження № 2/369/1338/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2023 м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т. В.,

при секретарі судового засідання Житар А. А.

за участю представника позивача Оснач С. А. , Костири С. М.

представників відповідачів Скрицького А. К. , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договору позики, укладеного у вигляді розписки недійсним,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_5 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договору позики, укладеного у вигляді розписки недійсним.

Зазначений позов ОСОБА_5 обґрунтував тим, що 25.03.2019 за невідомих причин зник його рідний брат ОСОБА_8 , який був знайомий із чоловіком ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .

Йому відомо, що між ОСОБА_7 та його рідним братом були фінансові відносини, проте, які вони йому не відомо.

Через деякий час після зникнення брата у квітні 2019 року на його адресу почали телефонувати невідомі особи та вимагати повернення боргів брата, які повідомили про наявність боргів у розмірі 1,7 мільйонів доларів США.

ОСОБА_7 відразу після зникнення брата запропонував йому допомогу в його пошуках, оскільки вони були давніми знайомими та прихожанами Храма Спасителя «Крюківщина».

У той час, коли ми намагалися знайти брата, ОСОБА_7 зателефонував його дружині та запропонував поїхати разом на останнє відоме місце перебування брата. За час руху дорогою до визначеного місця, ОСОБА_7 психологічно тиснув на дружину та повідомив їй, що у разі неповернення грошових коштів настануть негативні наслідки та просив організувати з ним зустріч.

Під час зустрічі ОСОБА_7 психологічно тиснув на нього та залякував невідомими людьми, які мають намір фізично розправитися із ним та його сім`єю через борги брата і повідомив шляхи вирішення цієї проблеми - написання фіктивної розписки на його ім`я про отримання в борг від нього суми коштів, а у подальшому він сам вирішить відносини із даними особами.

Ним була складена розписка у 2019 році, проте на прохання ОСОБА_7 датою розписки є 01.07.2018 року.

Гроші за даною розпискою він не отримував, оскільки розписка була складена під впливом психологічного тиску без присутності ОСОБА_6 та без фактичного отримання грошових коштів.

З метою доведення факту неотримання грошових коштів він звернувся до Громадської організації «Всеукраїнська Асоціація поліграфологів» з метою проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа та 12.05.2020 отримав висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи, згідно з яким він не отримував грошові кошти в розмірі 193 200 доларів США від ОСОБА_6 на підставі розписки від 01.07.2018.

Окрім того, він вимушений був звернутися до правоохоронних органів і за його заявою відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000246 від 09.03.2021 за фактом вчинення в квітні 2019 року ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

В ході досудового розслідування після його допиту було проведено слідчу дію одночасний допит між ним, як потерпілим, та ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 підтвердив, що кошти 01.07.2018 йому не були фактично передані, ОСОБА_6 не була присутня під час написання розписки, розписка не була написана 01.07.2018, сума фіктивного боргу зазначена за ініціативи ОСОБА_7 , сума ніби-то повернутого боргу була зафіксована ОСОБА_6 шляхом написання розписки сама собі і нічим не підтверджена, ОСОБА_7 підтвердив наявність незакритих фінансових зобов`язань з його рідним братом.

Фактично розписка була складена у квітні 2019 року, тому строк звернення до суду він не пропустив.

З огляду на викладене, договір позики, оформлений розпискою, є недійсним, оскільки складений всупереч його волі внаслідок застосування до нього та його сім`ї психічного тиску з боку ОСОБА_7 та інших невідомих осіб, у зв`язку з чим позивач просить:

- визнати недійсним договір позики укладений у вигляді розписки про отримання в борг ОСОБА_5 у ОСОБА_6 01.07.2018 грошових коштів в розмірі 193 200 доларів США;

- стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати за сплачений судовий збір та витрати за надання правничої допомоги;

- викликати та допитати як свідка ОСОБА_9 .

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2022 відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання на 22.03.2022 на 11-45 год.

22.03.2022 розгляд справи відкладено на 19.07.2022 на 11-00 год.

23.06.2022 від представника ОСОБА_7 - адвоката Скрицького А. К. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір позики укладений 01.07.2018, а з цим позовом ОСОБА_10 звернувся 31.01.2022, тобто з пропуском загальної позовної давності. Твердження позивача про укладення договору у квітні 2019 року не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами.

Висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи не може бути взятий до уваги, оскільки вказане дослідження не відповідає вимогам закону, у зв`язку з тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_11 , який проводив дослідження, не надав доказів того, що він внесений до Реєстру атестованих судових експертів та має Свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта.

15.07.2022 від представника ОСОБА_7 - адвоката Скрицького А. К. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

19.07.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2022 на 14-00 год.

04.10.2022 розгляд справи відкладено на 13.10.2022 на 13-50 год.

13.10.2022 від представника позивача - адвоката Оснач С. А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13.10.2022 розгляд справи відкладено на 10.11.2022 на 11-30 год.

10.11.2022 від представника позивача - адвоката Оснач С. А. надійшла заява про розгляд клопотання про витребування доказів у справі без її участі, в якому заявник також просила прийняти уточнення до клопотання в частині зазначення органу, який має дані докази у своєму провадженні.

10.11.2022 від представника ОСОБА_7 - адвоката Скрицької Н. А. надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, в яких заявник просить відмовити у його задоволенні.

10.11.2022 розгляд справи відкладено на 25.01.2023 на 10-15 год.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2022 клопотання представника позивача - адвоката Оснач С. А. про витребування доказів у цій справі залишено без задоволення.

25.01.2023 розгляд справи відкладено на 20.03.2023 на 10-15 год.

20.03.2023 від ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

20.03.2023 розгляд справи відкладено на 29.03.2023 на 11-20 год.

29.03.2023 розгляд справи відкладено на 26.04.2023 на 11-30 год.

26.04.2023 від представника ОСОБА_7 - адвоката Скрицької Н. А. надійшла заява про проведення підготовчого засідання без її участі.

26.04.2023 розгляд справи відкладено на 01.06.2023 на 13-45 год.

01.06.2023 від представника позивача - адвоката Костири С. М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

01.06.2023 розгляд справи відкладено на 10.08.2023 на 14-20 год.

10.08.2023 від представника ОСОБА_7 - адвоката Скрицької Н. А. надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.09.2023 на 14-30 год.

17.08.2023 ОСОБА_5 подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

19.10.2023 представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Скрицька Н.А. подала до суду пояснення щодо недопустимості доказів, поданих позивачем. Просила суд вважати подані позивачем ОСОБА_5 докази не допустимими та не належними.

У судове засідання 19.10.2023 позивач та представник позивача з`явилися. Позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 19.10.2023 з`явилася. Проти позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні 19.10.2023 було оголошено перерву до 17 год. 00 хв. В подальшому учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

19.10.2023 представник позивача подала до суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутності. Позов підтримала та просила суд задовольнити.

20.10.2023 представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Скрицька Н.А. подала до суд письмову промову у судових дебатах, в яких зазначила, що проти позову заперечує та просить суд відмовити. Також просила суд проводити подальший розгляд справи у її відсутності.

23.10.2023 представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Скрицька Н.А. подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесених судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Скрицька Н.А. 27.10.2023 подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача.

31.10.2023 представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Скрицька Н.А. подала заяву про застосування строків позовної давності.

29.11.2023 представник позивача подала до суду заяву про долучення в якості доказів понесення судових витрат на правничу допомогу адвокатом у справі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з розпискою, складеною 01.07.2018, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 у борг грошові кошти в сумі 193 200 доларів США терміном до 31.12.2018.

Згідно з вказаною розпискою у разі неспроможності повернути кошти до 31.12.2018 ОСОБА_5 зобов`язався сплачувати пеню щоденно 0,5 % від повної суми боргу до повного розрахунку.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням технічного засобу - комп`ютерного поліграфа у цій справі від 12.05.2020 № 1-05-2020, складеним Громадською організацією «Всеукраїнська асоціація поліграфологів» за заявою ОСОБА_5 , за результатами опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_5 виявлені реакції, які свідчать про те, що він не отримував грошові кошти в розмірі 193 200 доларів США у ОСОБА_6 відповідно до розписки від 01.07.2018 року, складеної ОСОБА_5 . За результатами опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_5 виявлені реакції, які свідчать про те, що він взагалі ніколи не отримував будь-які грошові кошти у ОСОБА_6 . За результатами опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_5 виявлені реакції, які свідчать про те, що він взагалі ніколи не отримував будь-які матеріальні цінності у ОСОБА_6 .

У лютому 2020 року ОСОБА_6 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2021 від ОСОБА_5 надійшла заява - повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за частиною ч. 4 ст. 190 КК України, в якій заявник повідомив, що ОСОБА_7 у квітні 2019 року на території Києво-Святошинського району Київської області шляхом обману та зловживання довірою, заволодів грошовими коштами заявника в особливо великих розмірах. За даним фактом відкрито кримінальне провадження № 0000246.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_5 посилався на те, що договір позики, оформлений розпискою, є недійсним, оскільки складений всупереч його волі внаслідок застосування до нього та його сім`ї психічного тиску з боку ОСОБА_7 та інших невідомих осіб.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Згідно з положеннями ст. ст. 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст. 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 466/6829/17.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом у провадженні Слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у якому потерпілими є ОСОБА_5 .

При цьому у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, жодній особі підозру не оголошено.

Крім того, ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом 01.02.2022, тобто лише після того як ОСОБА_6 подала позов про стягнення з нього позичених коштів, а не відразу після написання розписки чи після звернення до правоохоронного органу.

Враховуючи викладене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належно дослідивши зміст розписки від 01.07.2018, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, суд звертає увагу, що узгодження сторонами істотних умов договору позики, факт отримання грошових коштів позивачем підтверджується змістом розписки, яка власноручно ним складена. Вказаною розпискою також визначено дату повернення грошових коштів. Позивач не довів застосування до нього фізичного чи психічного впливу під час складання розписки.

Доводи відзиву на позовну заяву щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи те, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позову позовна давність до спірних правовідносин не застосовується.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено, понесені ним судові витрати у справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 6, 15, 16, 202-204, 215, 231, 638, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 48, 76, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договору позики, укладеного у вигляді розписки недійсним залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ДУБАС