Номер провадження 2-др/754/204/23
Справа №754/3549/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2023 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Нагорної М.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника позивачки ОСОБА_3 - адвоката Зоріна Олексія В`ячеславовича про ухвалення додатколвого рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в особі свого представника - адвоката Зоріна О.В. звернулась до Деснянського районного суду міста з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який надалі було розірвано. Мають двох спільних малолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю, мають належні житлово-побутові умови, тому є доцільно визначити місце проживання дітей з нею в судовому порядку. З приводу визначення способу участі батька у вихованні дітей, позивачка посилається на ті обставини, що кожне обговорення зустрічі дітей з відповідачем є психологічно важким для позивачки, оскільки відповідач вживає нецензурну лексику по відношенню до неї, провокує сварки, свідками чого є діти. Відповідач неодноразово розділяв дітей, без згоди матері забирав дітей зі школи, залишав у баби. Більш того, місцезнаходження відповідача позивачці в ці моменти є невідомим, оскільки діти неодноразово ночували у баби за відсутності відповідача. З огляду на постійні спостереження позивачки, дії ОСОБА_4 егативно впливають на дітей, особливо на доньку ОСОБА_7 .. Відповідач без згоди позивачки та планує вивезти доньку ОСОБА_7 в Трускаввець, не зважаючи на те, що таке розлучення дитини із братом та матір`ю матиме негативний вплив на її емоційний стан, а тому позивачка змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом та просить ухвалити рішення яким визначити місце проживання малолітніх дітей - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_3 .. Визначити спосіб участі батька в спілкуванні та вихованні малолітніх дітей - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступним чином: 1) з п`ятниці 18:00 по суботу 20:00 кожного тижня; 2) частину шкільних канікул - за попередньою домовленістю із позивачем; 3) святкові дні - по черзі; 4) додаткові дні спілкування - за попередньою домовленістю із позивачем.

Ухвалою судді від 28.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання.

09.06.2023 на електронну адресу суду від представника позивачки - адвоката Зоріна О.В. надійшла заява про зміну предмету позову та про стягнення з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору у розмірі 2 147, 20 грн. та інші судові витрати.

Ухвалою суду, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 09.06.2023 було прийнято до провадження та долучено до матеріалів справи заяву представника позивачки - адвоката Зоріна О.В. про зміну предмету позову.

Ухвалою суду, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 03.10.2023 було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей було задоволено частково.

12.12.2023 на адресу суду від представника позивачки - адвоката Зоріна О.В. надійшла заява про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн..

25.12.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача - адвоката Ємець С.М. подано письмові заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, зі змісту яких вбачається, що сторона відповідача заперечує щодо стягнення вказаних понесених витрат позивачкою ОСОБА_3 , оскільки договір про надання юридичних послуг був підписаний сторонами 04.12.2023, тобто після ухвалення судового рішення у справі, фактично були відсутні підстави для видачі Ордеру, а умови , визначені у договорі не можуть прийматися судом до уваги, а відтак просить суд відмовити у задоволення вказаної заяви, оскільки зазначені понесені судові витрати позивачкою ОСОБА_3 не обгрунтовані та нічим не підтвердженні.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Зорін О.В. вимоги заяви підтримав, надаючи пояснення посилався на вказані обгрунтування в поданій заяві, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Ємець С.М. заперечувала проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та просила суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зваживши доводи заяви, заслухавши пояснення представників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За результатом розгляду судом цивільної справи 29.11.2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей було задоволено частково.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з доданих адвокатом Зоріним О.В. до заяви про відшкодування судових витрат доказів, міститься Договір № LS-01/03-01/23 про надання юридичних послуг від 01.03.2023 підписаний сторонами 04.12.2023 та Акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 01.12.2023, тобто після ухвалення судом рішення по справі.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що представники позивачки представляючи її інтереси на час звернення до суду з вищевказаним позовом та в суді під час розгляду даної справи, діяли на підставі договору про надання правової допомоги № LS-05/30-01/23 від 30.01.2023. Разом з тим, копії вказаного договору для дослідження суду надано не було.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторона позивача неналежним чином користується наданими процесуальними правами, на підтвердження понесених судових вират надали Договір № LS-01/03-01/23 про надання юридичних послуг від 01.03.2023 підписаний сторонами 04.12.2023, тобто вже після закінчення розгляду справи та ухвалення рішення судом. При цьому, до поданої заяви не додано документів, оформлених у встановленому законом порядку на час звернення в інтересах позивачки до суду з вищевказаним позовом та в суді під час розгляду даної справи, а саме договору про надання правової допомоги № LS-05/30-01/23 від 30.01.2023 та доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт чи інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг саме погоджених сторонами умовами вказаного договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_3 - адвоката Зоріна О. В. про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 133, 137, 141, 270, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивачки ОСОБА_3 - адвоката Зоріна Олексія В`ячеславовича про ухвалення додатколвого рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 29.12.2023.

Суддя: