Справа № 202/3828/23
Провадження № 2/202/1300/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що рішенням Краматорського міського Донецької області з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з 03.09.2020 року та до 04.08.2023 року.

Однак, виконувати дане рішення наразі для позивача надто важко, оскільки він має другу неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус дитини-інваліда до 18 років, а його мати дружина позивача не має можливості працювати, оскільки здійснює постійний догляд за сином.

Позивач зазначає, що визначений розмір аліментів не дає йому можливості забезпечити особисті потреби та потреби інших осіб, які перебувають на його утриманні, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05.11.2020 року, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , до 1/9 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 28 березня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

05 травня 2023 року від представника ОСОБА_2 адвоката Черкавського Ю.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що при визначенні Краматорським міським судом Донецької області розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 05.11.2020 року судом враховано обставину наявності у останнього дружини та дитини з інвалідністю. Жодних нових доводів, які б відрізнялись від тих, що були вказані в зазначеному рішенні суду, позивачем не наведено. При цьому, на даний час, відповідач з дитиною, як внутрішньо переміщені особи проживають у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та вимушені оплачувати оренду за житло. Водночас, відповідач, яка тривалий час виключно самостійно займається утриманням сина, втратила роботу, перебуває на обліку в центі зайнятості. Окрім того, після ухвалення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання сина, ОСОБА_1 не сплачується присуджені аліменти, однак придбано автомобіль Tesla model 3, 2019 року випуску. З урахуванням наведеного, представник відповідача зазначає, що батько дитини фактично уникає обов`язку утримання сина, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

26 травня 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача адвокат Копичко І.А. подав до суду заперечення за відзив в яких просив задовольнити позовні вимоги та зазначив, що дійсно, позивач є власником автомобіля на Тесла (модель 3, 2019 року випуску), що відповідно до Договору від 02.11.2021 року був придбаний за 249000 грн.00 коп.. Кошти на придбання саме даного автомобіля було надано матір`ю позивача з метою використання його на потреби сина ОСОБА_6 , який має порушення опорно-рухового апарату. Окрім того, позивач, також став внутрішньо переміщеною особою, вимушений сплачувати кошти за найм житла та реабілітацію хворого сина, ОСОБА_6 , який має складне неврологічне захворювання та потребує отримання дорогих ліків. Будинок позивача, в якому він мешкав разом із дитиною та дружиною, зазнав руйнувань в наслідок обстрілу збройних формувань Російської Федерації. Будь-яких інших доходів, окрім допомоги ВПО, позивач та його дружина не мають.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, натомість в матеріалах наявна заява представника позивача про здійснення розгляду справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач та її представник не з`явились, натомість представник відповідача подав о суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі відповідача та її представника та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступник підстав.

Судом встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 листопада 2020 року, ухваленого за результатом розгляду цивільної справи № 234/12349/20, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з 03.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від15.05.2006року №3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що у нього на утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус дитини-інваліда до 18 років та дружина, яка не має доходу, оскільки здійснює постійний догляд за сином.

Разом з тим, наведені позивачем обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, існували на час визначення розміру аліментів, та були враховані Краматорським міським судом Донецької області під час ухвалення рішення від 05.11.2020 року по справі №234/12349/20.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 Касаційний суд погодився з висновками недоведеності погіршення майнового стану платника аліментів, оскільки обставини, на які він посилався, існували на час визначення розміру аліментів та були враховані судом.

Окрім того, та обставина, що у позивач має ще одну дитину, не свідчить про погіршення його матеріального стану.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Також судом враховується, що з моменту присудження стягнення з позивача аліментів, останнім за грошові кошти в розмірі 249000 грн. придбано автомобіль Тесла (модель 3, 2019 року випуску), та відсутність будь-яких доказів на підтвердження посилань ОСОБА_1 щодо надання коштів на придбання даного транспортного засобу матір`ю позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «РуїзТоріха проти Іспанії» суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи позивача, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

З огляду на викладене, розглянувши справу в межах заявлених вимог, проналізуювавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів зміни обставин, визначених ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, суд вважає, що законні підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, витрати з оплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Повне рішення складено 06 липня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Мачуський