Постанова

Іменем України

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 713/1223/22

провадження № 61-4698св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мар`ян Іван Степанович, на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області

від 10 січня 2023 року у складі судді Кибич І. А. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 01 березня 2023 року у складі колегії суддів:

Кулянди М. І., Одинака О. О., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди та стягнення пені.

Позовну заяву мотивовано тим, що 18 листопада 2021 року сторони уклали договір на придбання та транспортування автомобіля Кіа Sorento, 2011 року випуску, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався доставити позивачу транспортний засіб у строк до трьох місяців з дати укладення цього договору, а позивач сплатити вартість автомобіля (2 768 доларів США), надані відповідачем послуги (1 885 доларів США) та вартість митних платежів (3 980 доларів США).

Зазначає, що він виконав умови договору щодо сплати вартості автомобіля та послу відповідача, однак останній в обумовлений договором строк не доставив позивачу автомобіль, чим порушив умови договору та вимоги чинного законодавства, що призвело до моральних страждань позивача.

Посилаючись на викладене, позивач просив розірвати укладений між сторонами договір від 18 листопада 2021 року, стягнути з відповідача

4 653 доларів США, сплачені на виконання умов договору, як на відшкодування майнової шкоди, стягнути з відповідача 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача пеню на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з дати прострочення зобов`язання (18 лютого 2022 року) до ухвалення судом рішення по суті справи.

07 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про часткове збільшення підстав і предмету позову, часткову відмову від вимог, збільшення розміру вимог по відшкодуванню майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Зазначену заяву позивач обґрунтовував тим, що після подання позову

18 серпня 2022 року відповідач передав йому автомобіль, однак у несправному стані. При огляді автомобіля на СТО виявлено, що відповідач пошкодив двигун, внаслідок чого він вийшов із ладу, а тому він вимушений був власними силами ремонтувати транспортний засіб. Зазначає, що вартість ремонтних робіт двигуна становить 95 376 грн. Крім того, позивач вимушений був на вимогу відповідача сплатити останньому грошові кошти на викуп автомобіля у розмірі 1 455 доларів США, що не передбачені умовами договору.

На думку позивача відповідач є недобросовісним суб`єктом підприємницької діяльності, який не виконав взяті на себе зобов`язання щодо доставлення йому автомобіля у домовлений строк, завдав майнову шкоду шляхом доставлення несправного автомобіля, грубо порушив його права споживача, захист і поновлення яких гарантує держава.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача

95 376 грн та 1 455 доларів США на відшкодування майнової шкоди,

90 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також 25 265,79 доларів США пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 18 лютого 2022 року до 18 серпня 2022 року.

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 січня

2023 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 01 березня 2023 року, відмовлено в прийнятті до розгляду та повернуто заяву ОСОБА_1 від 07 листопада 2022 року.

Судові рішення мотивовані тим, що із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається одночасна зміна предмету і підстав позову, що суперечить положенням статті 49 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її аргументи

До Верховного Суду 29 березня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ці судові рішення, у якій просив їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що у заяві від 07 листопада 2022 року не відбулось одночасної зміни підстав і предмету позову, оскільки як предмет позову та його підстави залишились незмінними, а тільки вказано на нові обставини, які стали відомі під час судового процесу без зміни первісних обставин, викладених у позові, а тому така заява підлягає задоволенню.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 21 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами фактичні обставини справи

У липні 2022 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив розірвати укладений між сторонами договір від 18 листопада

2021 року, стягнути з відповідача 4 653 доларів США, сплачені на виконання умов договору, як на відшкодування майнової шкоди, стягнути з відповідача 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача пеню на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з дати прострочення зобов`язання (18 лютого

2022 року) до ухвалення судом рішення по суті справи.

07 листопада 2022 року позивач подав заяву про часткове збільшення підстав і предмету позову, часткову відмову від вимог, збільшення розміру вимог по відшкодуванню майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

За змістом поданої до суду заяви міститься відмова позивача від пред`явлених позовних вимог про розірвання договору та стягнення на користь позивача 4 653 доларів США в рахунок відшкодування майнової шкоди та додано нові позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 95 376 грн майнової шкоди, завданої діями відповідача під час перебування транспортного засобу у його розпорядженні та стягнення

1 455 доларів США майнової шкоди (збитків), збільшено позовні вимоги щодо моральної шкоди до 90 000 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення відповідають з таких підстав.

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (див. DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета

і підстави позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі

№ 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову -

це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Предмет позову кореспондується зі способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

У постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 зазначено, що «під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви».

У справі, яка переглядається, звертаючись із позовною заявою позивач як на підставу позову посилався на невиконання відповідачем у передбачений договором строк обов`язку щодо доставлення позивачу автомобіля. Предметом позовних вимог було, зокрема, стягнення з відповідача коштів у розмірі 4 653 доларів США, сплачених на виконання умов договору, як на відшкодування майнової шкоди, стягнути з відповідача 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача пеню на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з дати прострочення зобов`язання (18 лютого 2022 року).

У заяві від 07 листопада 2022 року позивач як на підставу позовних вимог посилався на те, що відповідач доставив йому транспортний засіб у несправному стані і позивач вимушений був понести додаткові витрати на ремонт автомобіля у розмірі 95 376 грн. Крім того, зазначав, що він вимушений був на вимогу відповідача сплатити останньому грошові кошти на викуп автомобіля у розмірі 1 455 доларів США, що не передбачені умовами договору. Предметом позовних вимог позивач зазначив стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 95 376 грн та 1 455 доларів США, моральної шкоди у розмірі 90 000 доларів США та пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Із зазначеної заяви вбачається зміна предмету позову у частині відшкодування майнової шкоди, а також підстави позову (неналежним виконанням відповідачем зобов`язання і сплатою позивачем коштів, що не передбачені умовами договору).

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що

ОСОБА_1 в своїй заяві від 07 листопада 2022 року допустив як зміну предмету свого позову, так і одночасно зміну підстав позову, що є недопустимим, а тому у прийнятті даної заяви має бути відмовлено.

При цьому зазначення позивачем іншого розміру майнової шкоди у даному випадку не є зменшенням розміру позовних вимог, оскільки позивач її обґрунтував іншими підставами. У первісному позові майнова шкода обґрунтовувалася вартістю транспортного засобу, який відповідач не доставив у передбачений договором строк, та послугами відповідача, які не були надані позивачу у розмірі 4 653 доларів США. Однак у заяві

від 07 листопада 2022 року позивач обґрунтовує майнову шкоду доставленням відповідачем автомобіля у несправному стані, унаслідок чого позивач поніс витрати на ремонт цього транспортного засобу, а також сплатою ним коштів (викупу), які не передбачені укладеним між сторонами договором.

Крім того, у вказаній заяві позивач заявив нову вимогу про відшкодування збитків у розмірі 1 455 доларів США, які він поніс вже під час слухання справи у суді першої інстанції, однак під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітись заявлення ще однієї вимоги, додатково до викладених у позовній заяві.

Доводи касаційної скарги про те, що у заяві від 07 листопада 2022 року не відбулось одночасної зміни підстав і предмету позову є помилковими та спростовуються вищевикладеним.

Слід зазначити, що якщо позивач вважає первісні позовні вимоги неефективними для захисту своїх прав, він не позбавлений права відмовитися від позову або заявити клопотання про залишення цих позовних вимог без розгляду і пред`явити нові позовні вимоги у спосіб і порядку, передбачених ЦПК України.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України»,

№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мар`ян Іван Степанович, залишити без задоволення.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 січня

2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 01 березня

2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович