Справа № 296/1567/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді - Шкирі В.М.,

за участі секретаря судових засідань - Бабич А.В.,

позивача- ОСОБА_1

представник позивача - адвоката Кравчука В.І.,

представника відповідача - адвоката Полонської Л.М.,

представника служби у справах дітей Житомирської міської ради - Баб`яка М.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судуу м. Житомира за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравчука Василя Івановича до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні та вихованні з дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

17.02.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кравчук В.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні та вихованні з дитиною

В обґрунтування позову посилається на те, що 25.10.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстрованого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 .

26.10.2020 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира справа №296/6313/20, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З моменту розірвання шлюбу у позивача почали виникати конфлікти з відповідачкою щодо його участі у вихованні та побаченнях із дочкою. Відповідачка відмовляє йому у зустрічах із дочкою, ігнорує дзвінки та повідомлення. Представник позивача вказує, що позивач матеріально допомагає своїй донці перераховуючи їй кошти на рахунок відповідачки, однак, позивач хоче не лише матеріально допомагати, а і приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини. Неодноразові спроби врегулювати із відповідачкою питання участі позивача у вихованні дочки позитивного результату не дали, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.03.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання

Під час підготовчого судового засідання 01.05.2023 представник позивача збільшив позовні вимоги та наразі просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоджати ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 ;

- визначити ОСОБА_1 для участі у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 такі способи участі:

- кожного 1 та 3 тижня місяця в суботу та неділю з 10-00 години до 12-00 години без присутності матері дитини;

- у дні народження дочки з 09-00 до 15-00;

- у святкові чи наступні за святковими дні за попередньою домовленістю з матір`ю про час початку та закінчення зустрічі.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні 06.07.2023 відмовився від позовних вимог в частині спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 без присутності матері. Позивач підтримав свого представника

Після відмови представника позивача від вимог в частині спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 без присутності матері, представник відповідача заявив, що визнає позовні вимоги.

Представник органу опіки та піклування - Баб`як М.М. заявив, що не заперечує проти відмови представника позивача та самого позивача від частини вимог щодо спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 без присутності матері, а також підтримує визнання позову представником відповідача, оскільки таке розв`язання спору сприятиме найкращим інтересам дитини.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Після відмови представника позивача від вимог в частині спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 без присутності матері, представник відповідача заявив, що визнає позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе та необхідне ухвалити судове рішення вже у підготовчому судовому засіданні

Жодною їз сторін не заперечуються, що під час шлюбу (який наразі вже розірвано судом) у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 . Батько з об`єктивних причин не приймав участі у вихованні дитини, проте після того, як позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом про позбавлення його батьківських прав, та суд у своєму рішення вказав, що необхідно змінити ставлення до дитини ОСОБА_1 почав змінювати ставлення до дитини та наразі бажає з нею спілкуватися проте не знаходив згоди матері дитини.

Надаючи правову оцінку спору, що існував між сторонами суд виходить з наступних правових норм.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Представник позивача звертаючись до суду стверджував, що відповідач чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з його дитиною, хоча він бажає з нею зустрічатися та приймати участь у її вихованні.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таку ж позицію висловив Верховний суд у постанові від 15.09.2021 у справі № 757/39693/20.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Huntv. Ukraine» («Хант проти України») від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Представник позивача (повноваження якого не обмежуються про що вказано в ордері серії АМ №1027508 від 17.02.2023) якого підтримав позива відмовилися від вимог в частині спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 без присутності матері.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

Представник відповідача до початку розгляду справи по суті позовні вимоги визнав. Згідно ордеру серії АМ №1052659 від 28.04.2023 повноваження адваката не обмежуються

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на те, що представник позивача за присутності самого позивача відмовився від частини позовних вигох, щодо зустрічей дитини з батьком без присутності матері, а представник відповідача повноваження якого відповідачем ОСОБА_2 не обмежені) після такої відмови від частини вимог визнав позовні вимоги, суд приймає відмову представника позивача від позовних вимог в частині спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 без присутності матері та приймає визнання представником відповідача позову.

При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судового збору -2147,20 грн

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач позов визнала то стягненню з неї підлягає 50% від сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету

Керуючись ст. ст. 2, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 19, 141, 153, 157, 159 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравчука Василя Івановича від позовних вимог в частині спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_3 без присутності матері.

Прийняти визнання позову представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Полонською Людмилою Миколаївною.

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравчука Василя Івановича до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні та вихованні з дитиною - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) у спілкуванні та вихованні його малолітньої дитини доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визначити ОСОБА_1 для участі у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 (за участі матері дитини) такі способи :

- кожного 1 та 3 тижня місяця в суботу та неділю з 10-00 години до 12-00 години

- у дні народження дочки з 09-00 до 15-00;

- у святкові чи наступні за святковими дні за попередньою домовленістю з матір`ю про час початку та закінчення зустрічі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня повного складання тексту цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 10.07.2023

Cуддя В. М. Шкиря