Номер провадження: 22-ц/813/6245/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 для особистих потреб та потреб членів своєї родини вирішила придбати легковий автомобіль. Здійснюючи пошуки потрібної моделі в мережі Інтернет, позивач знайшов оголошення про продаж Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас» автомобіля потрібної їй марки. З метою придбання автомобіля в найкоротший термін, позивач зателефонувала до відповідача, де позивачеві запропонували укласти попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу. Необхідність укладення попереднього договору відповідач обґрунтував необхідністю транспортування автомобіля з іншого міста, в якому він знаходиться на складі відповідача. Попередній договір відповідач вислав позивачу поштою на адресу міста проживання, який було підписано позивачем та відправлено на адресу відповідача. Таким чином, 25 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з умовами якого сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний відповідачу транспортний засіб строком до 31 березня 2022 року (п. 1.1. та 1.2. Договору). Відповідно до пункту 2.1 Договору, продаж транспортного засобу вчиняється між Сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 279 774,65 грн, у тому числі ПДВ 46 629,11 грн, та сплачується позивачем в безготівковій формі на поточний рахунок відповідача в національній валюті України гривні. Пунктом 1.2 договору передбачено, що Сторони зобов`язалися до 31 березня 2022 року укласти Основний договір, однак прострочив виконання такого зобов`язання на 138 днів. Крім того, як виявилось пізніше, транспортний засіб відповідачу взагалі не належить і до теперішнього часу, право власності ТОВ «Авто Ролідас» на цей транспортний засіб не набула, що робить неможливим виконання в подальшому умов Договору з боку відповідача. Відповідно до пункту 4.1 на теперішній час, термін дії договору закінчився, позивач сплатив кошти, але відповідач свої зобов`язання не виконав. Позивачем неодноразово були ініційовані спроби вирішити конфлікт з відповідачем у позасудовому порядку шляхом усного спілкування, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. На сьогодні позивач не отримав від відповідача жодного письмового чи усного повідомлення із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного Договору. Крім того, пізніше виявилось, що за спірним договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги позивачу з викупу транспортного засобу за кошти позивача з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення. Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом (а.с. 1-5).

20 квітня 2023 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позов задоволено частково. Визнано недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас», укладений 25 листопада 2021 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого авансу в розмірі 279774 (двісті сімдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн 65 коп.; суму інфляційних втрат в розмірі 27782 (двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн 34 коп.; моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. В задоволенні позову в частині стягнення пені відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 73-78).

23 травня 2023 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року. Представник апелянта не погоджується з оскаржуваним рішенням та вважає його таким, що підлягає зміні. Так, представник апелянта зазначає, що попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу визнаний недійсним, тому кошти, отримані відповідачем за спірним договором, підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Окрім того, представник апелянта вважає, що з огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Тому, на думку представника апелянта, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі, зазначеному в позові. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, представник апелянта просить оскаржуване рішення змінити та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 80-83).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 травня 2023 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Цюри Т.В., суддів Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.) за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження (а.с. 88-89).

На підставі рішення Вищої ради правосуддя №763/0/15-23 від 01 серпня 2023 року суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2023 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М. (а.с. 100-100 зворот).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 101-103).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судове засідання, призначене на 30 листопада 2023 року, сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подавали. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судова повістка, що направлялася на адресу апелянта ОСОБА_1 була повернута до Одеського апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 111 зворот). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, укладаючи з позивачем договір, найменований як попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, зазначаючи у ньому товариство, що власником майна не є, як продавця, ТОВ «Авто Ролідас» вчинило умисні дії із введення позивача в оману щодо предмету договору. Включивши до договору положення про умови щодо строку дії попереднього договору до 31.03.2022 року, відповідач у такий протиправний спосіб заволодів можливістю користуватись коштами позивача протягом тривалого терміну, без будь-яких договірних правових наслідків для себе. Оскільки введення споживача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину та використання нечесної підприємницької практики є підставою для визнання договору недійсним, суд першої інстанції також вважав, що кошти отримані ТОВ «Авто Ролідас» за вказаним договором у розмірі 279774,65 грн, підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення із відповідача пені, суд першої інстанції зазначив, що між сторонами по справі виникли правовідносини, пов`язані із придбанням автомобіля, а не з приводу виконання робіт (надання послуг), а тому норми ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» на вказані правовідносини не розповсюджуються (а.с. 76-77).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись із заочним рішенням лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із відповідача пені, представник апелянта повідомляє, що після укладення спірного договору позивачу стало відомо, що за спірним договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги позивачу з викупу транспортного засобу за кошти позивача з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення. Також, представник апелянта зауважує, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання (надання послуг), який має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого правопорушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Тому, посилаючись на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», представник апелянта вважає, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені підлягають задоволенню (а.с. 82 зворот - 83).

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Робота це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункти 17 і 21 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ст. 655, ч. 1 ст. 656 ЦК України).

За обставинами даної справи, 25 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Ролідас» було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, модель Escape, рік випуску 2014, згідно з умовами якого сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний відповідачу транспортний засіб строком до 31 березня 2022 року (п. 1.1. та 1.2. Договору) (а.с. 27).

Пунктом 1.5 визначено, що ТОВ «Авто Ролідас» здійснила викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з ОСОБА_1 , а остання жодних заперечень та претензій щодо викупу ТЗ з метою подальшого укладення основного договору не має.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, продаж транспортного засобу вчиняється між Сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 279774,65 грн, у тому числі ПДВ 46629,11 грн та сплачується позивачем в безготівковій формі на поточний рахунок відповідача в національній валюті України гривні (а.с. 27).

На виконання зазначеного Договору позивачем на підставі рахунку на оплату № 10544-АР0169 від 25 листопада 2021 року було сплачено на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 279774,65 грн, що підтверджується квитанцією від 26 листопада 2021 року (а.с. 29-30).

Апеляційний суд зазначає, що зі змісту спірного договору не вбачається, що останній містить ознаки договору про надання послуг (а саме щодо проведення дій чи здійснення певної діяльності в момент надання послуг), як на те посилається апелянт (позивач) в обґрунтування своїх вимог щодо застосування до спірних правовідносин положень ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Доказів на підтвердження того, що спірний договір є договором про надання послуг позивачем також не надано. А тому, з огляду на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що норми ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» на вказані правовідносини не розповсюджуються. Враховуючи положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, оскільки інших доводів на підтвердження своїх вимог апеляційна скарга не містить, а заочне рішення переглядається лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає оскаржуване заочне рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда