Справа № 536/1441/22
Провадження № 2/536/164/23
18 квітня 2023 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання Пасєчнікової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Позов зокрема обґрунтовано тим, що 30.04.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 було укладено договір № 1861491 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 7800 грн строком на 30 днів шляхом перерахунку на платіжну картку.
20 жовтня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 1 та підписано реєстр прав вимог № 3 від 17.12.2021 року
Позивачем вказано, що на підставі вищевикладеного він став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
30.04.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 було укладено договір № 1861491 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 7800 грн строком на 30 днів шляхом перерахунку на платіжну картку.
Згідно графіку платежів дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 30.05.2021 року, сума кредиту 7800 грн, сума нарахованих процентів 2000,70 грн, разом до сплати 9800,70 грн.
Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту.
Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.9. п. 9 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті. Клієнт підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.
Згідно квитанції за сплату № 88024912 від 30.04.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» перераховано кошти в сумі 7800 грн на карту № НОМЕР_1 .
Також відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 3 від 17.12.2021 року наданого позивачем суд вбачає, що до ТОВ УМ «Факторинг», як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1861491, боржником за яким є ОСОБА_1 .
На підтвердження переходу прав вимоги до боржників від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «УМ Факторинг» позивачем також надано платіжне доручення № 725 від 17.12.2021 року, згідно якого Позивач сплатив згідно договору факторингу № 1 від 20.10.2021 року та Реєстр боржників до договору факторингу № 3 від 17.12.2021 року на користь ТОВ «Лінеура Україна» 256341,74 грн.
З урахуванням вказаного, суд вважає встановленим, що право вимоги за договором № 1861491 перейшло до ТОВ «УМ Факторинг», як правонаступника відповідно до ст. 512 ЦК України.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що розрахунок заборгованості здійснювався позивачем в період з 30.04.2021 року по 27.08.2021 року, тобто за 120 днів.
На підтвердження наявності упущеної вигоди та суми такої позивачем надано наступні документи: договір про проведення оцінки грошового збитку від 28.09.2022 року, звіт про оцінку грошового збитку, завданого ТОВ «УМ Факторинг» фізичною особою ОСОБА_1 .
Відтак встановлено, що відповідач отримав у позику на умовах фінансового кредиту від ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти, проте зобов`язань за цим договором не виконував ні перед ТОВ «Лінеура Україна», ні перед новим кредитором ТОВ «УМ Факторинг», чим порушив права останнього та продовжує ухилятися від виконання договору й надалі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Враховуючи те, що ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги ТОВ «УМ Факторинг» за Договором №902312 до боржника ОСОБА_1 , у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим Договором.
За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язанні з нею.
Ч. 8 ст. 11 цього Закону встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, із вказаного вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20)
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договорами факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, а тому суд дійшов висновку, що позов у вказаній частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення упущеної вигоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
За ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тобто зі змісту ст. 22 ЦК України вбачається, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання відповідачем.
Як встановлено судом, позивачем надано звіт про оцінку грошового збитку завданого ТОВ «УМ Факторинг», який становить 1048,41 гривень.
Відтак, суд вважає, що вимога про стягнення суми упущеної вигоди внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керувався наступним.
Ст.133 ЦПК України визначено види судових витрат. Відповідно до ч.1 цієї статті - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки позов підлягає задоволенню, тому суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на проведення оцінки грошового збитку.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 76, 82, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України, Закон України «Про електронну комерцію» -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СуддяО. О. Колотієвський