Провадження № 22-ц/812/663/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 липня 2023 року м. Миколаїв

справа № 489/866/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подана її представником

адвокатом Руснаковою Тетяною Анатоліївною

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 30 березня 2023 року суддею Микульшиною Г.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складено того ж дня), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району м. Миколаєва, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернула з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів.

Позивачка зазначала, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб з відповідачем розірвано, динина проживає з нею в належній їй квартирі АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач погрожує забрати дитину, проте він не має постійного місця роботи та заробітку, але зобов`язаний утримувати дитину, позивачка просила визначити місце проживання сина з нею та стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти у розмірі частини усіх видів доходів відповідача.

До участі в справі як третю особу залучено Службу у справах дітей адміністрації Інгульського району м. Миколаєва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2023 року матеріали справи передано за підсудністю до Ленінського районного сду м. Запоріжжя.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 не зареєстрований в Ленінському районі м. Миколаєва, а останнім відомим місцем його реєстрації є Дніпровський районний суд м. Запоріжжя, а за приписами частини 9 статті 28 ЦПК України, позови до відповідача місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцем знаходження його майна чи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована правом позивачки обирати між правилами загальної та альтернативної підсудності, оскільки позов пред1явлено про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду наказу розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проживаючи в Ленінському районі м. Миколаєва, звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

З отриманого судом витягу з Реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 06 березня 2023 року, інформація щодо ОСОБА_2 в реєстрі територіальної громади м. Миколаєва відсутня.

09 березня 2023 року судом зроблено запит в Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо місця реєстрації відповідача, оскільки в позові вказана адреса його реєстрації - АДРЕСА_2 та надано копію паспорту відповідача, згідно якої він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

30 березня 2023 року від Департаменту надійшов лист про надання інформації, згідно якого місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було: АДРЕСА_3 з 16 березня 1999 року по 04 вересня 2013 року. Станом на час надання відповіді на запит інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя відсутня.

Позиція апеляційного суду

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статті 6 Конвенції, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За приписами частини дев`ятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцем знаходження його майна чи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, оскільки однією з позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення аліментів, яка є похідною від вимоги про визначення місця проживання дитини, та для якої передбачене правило альтернативної підсудності позов може бути пред`явлений за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції припустився помилки направивши справу для розгляду до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, - за останнім відомим місцем реєстрації відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Руснаковою Тетяною Анатоліївною задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2023 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 10 липня 2023 року