КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року місто Київ.

Справа №760/20457/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16120/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Желепи О. В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року (постановлене у складі судді Українця В.В., повний текст складено 26.06.2023 року)

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича про визначення частки майна боржника, звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ

У квітні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарний О.В. звернувся в суд із поданням про визначення частки майна боржника, звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Посилається на те, що на виконанні у нього знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 760/20457/17, виданого 19 жовтня 2022 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 1500000 гривень, інфляційних втрат в розмірі 1030500 гривень, трьох процентів річних в розмірі 127479 гривень 45 копійок.

Боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є ОСОБА_3

04 листопада 2022 року виконавцем винесено постанову про арешт грошових коштів боржника.

У ході виконання рахунки боржника або грошові кошти на рахунках виконавцем не виявлено.

У ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує, транспортні засоби у його власності відсутні.

ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 квітня 2023 року за ОСОБА_1 зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира була придбана 24 березня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу, тобто в період шлюбу з ОСОБА_3 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07 листопада 2022 року у справі № 910/10525/22 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючого реструктуризацією.

На даний момент право власності боржника на нерухоме майно не зареєстровано в установленому законом порядку, що унеможливлює звернення стягнення для погашення заборгованості перед стягувачем.

Просить суд:

- визначити, що частка майна боржника ОСОБА_3 у нерухомому майні, а саме: квартирі АДРЕСА_2 , якою ОСОБА_3 володіє спільно з ОСОБА_1 , складає 1/2 частку;

- звернути стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 80,9 кв.м., житлова площа 29,7 кв.м., яка належить боржнику ОСОБА_3 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року подання задоволено.

- визначено, що частка майна боржника ОСОБА_3 у нерухомому майні, а саме: квартирі АДРЕСА_2 , якою ОСОБА_3 володіє спільно з ОСОБА_1 , складає 1/2 частку;

- звернуто стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 80,9 кв.м., житлова площа 29,7 кв.м., яка належить боржнику ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 06 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою в заяві відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, прийнятою без повного та всебічного дослідження обставин у справі, з порушенням норм матеріального права.

Вказує, що відповідно до заяви ОСОБА_3 від 23 березня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаренко О.С. зареєстрованої в реєстрі за № 109 зазначено, що спірна квартира придбана за рахунок особистих коштів в особисту приватну власність і правовий режим спільного майна подружжя на цю квартиру розповсюджуватись не буде.

Зазначає, що 08 11.2017 року між ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М., зареєстрований в реєстрі за № 1813.

Договором про внесення змін від 01.04.2019 року сторони вирішили внести зміни до раніше укладеного шлюбного договору, за умовами котрого все майно, в тому числі рухоме та нерухоме, яке буде придбане та/або набуте чоловіком та дружиною після реєстрації шлюбу, є особистим кожного подружжя і належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або зареєстроване.

Вважає, що стороною у справі «760/20457/17 є боржник ОСОБА_1 , щодо якої відкрито провадження у справі № 910/10525/22 про банкрутство, а тому вказане подання приватного виконавця щодо визначення частки майна, яке належить боржнику, має розглядатися або бути передано до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах зазначеної справи про несплатоспроможність фізичної особи.

Посилаючись на висновки Верховного суду, викладені у постанові від 08.06.2022 року у справі № 2-591/11, вказує, що приватним виконавцем мала бути подана позовна заява із майновою вимогою, та дана заява мала розглядатися саме за правилами позовного провадження, оскільки наслідком розгляду такої заяви є зміна виду права власності із спільної сумісної власності подружжя на спільну часткову власність, тобто наявний спір про право.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

06 листопада 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив від Приватного виконавця Кошарного Олександра Вікторовича на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Вказує, що шлюбний договір не може укладатися і використовуватись з метою уникнення сплати боргу або виконання судового рішення, що слідує з висновків Верховного Суду у постановах від 10 червня 2020 року у справі № 569/16888/17 та від 02 червня 2021 року у справі № 367/3276/19.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_5 заперечували проти апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з залишенням подання без розгляду на підставі наступного.

Відповідно до частин 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини:

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 1500000 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1030500 гривень, три проценти річних в розмірі 127479 гривень 45 копійок.

19 жовтня 2022 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року було видано виконавчий лист № 760/20457/17 (т. 4, а.с. 7-8).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного О.В. від 04 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження № 7023892 з примусового виконання виконавчого листа № 760/20457/17, виданого 19 жовтня 2022 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 1500000 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1030500 гривень, три проценти річних в розмірі 127479 гривень 45 копійок (т. 4, а.с. 10-11).

Боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

З подання вбачається, що у ході виконання рахунки боржника або грошові кошти на рахунках виконавцем не виявлено. У ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує, транспортні засоби у його власності відсутні.

ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 квітня 2023 року за ОСОБА_1 зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2015 року (т. 4, а.с. 30-32).

Зазначена квартира була придбана в період шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , а тому є об`єктом права спільної сумісної власності і частка ОСОБА_3 у вказаній квартирі становить - 1/2, на яку суд і звернув стягнення.

Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з наявності доказів ухилення боржника від виконання рішення суду, визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини. Визначаючи частку боржника ОСОБА_3 в спільному майні подружжя, суд виходив з рівності часток сторін, оскільки під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме, що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Такий висновок зроблено з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) вказано, що «спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача (абзац перший частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору - див. пункт 73 цієї постанови), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені - див. пункти 74 - 75 цієї постанови)».

У справі, яка переглядається, приватний виконавець Кошарний О.В. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_1 .

Водночас, в суді першої інстанції та апеляційному суді, ОСОБА_1 заперечувала належність ОСОБА_3 спірного майна на праві спільної сумісної власності, а доводила, що квартира, в якій виконавець просив виділити його частку є її особистою власністю. Отже у даній справі наявний спір про право, який підлягає вирішенню в позовному провадженні, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 585/1695/20 (провадження №61-21244св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) зазначено, що «якщо ж спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, і виконавець звернувся до суду цивільної юрисдикції (як у цій справі), то підстави для закриття провадження за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України відсутні. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду про те, що поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах. Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду. … Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії».

Зважаючи на необхідність урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21), та в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 585/1695/20 (провадження №61-21244св21), колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Заперечення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича, щодо того, що шлюбний договір у даній справі використовується як спосіб уникнення сплати боргу, колегія суддів вважає слушними.

Разом з тим. статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Положення статей 92, 93 СК України надають подружжю право укладати шлюбний договір, яким будуть регулюватися майнові відносини між ними, а також визначатися їхні майнові права та обов`язки.

Сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них (частина перша та друга статті 97 СК України).

Умова шлюбного договору про непоширення на майно, набуте подружжям за час шлюбу, положень статті 60 СК України прямо дозволена законом (частина друга статті 97 СК України) і тому сама по собі жодним чином не може свідчити про порушення таким шлюбним договором прав іншого з подружжя. Для того, щоб дійти такого висновку, суд мав ретельно дослідити майновий стан кожного з подружжя та їх стосунки між собою на момент укладення шлюбного договору, та на момент виникнення у боржника боргових зобов`язань.

У справі, що переглядається, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарний О. В. звернувся до суду для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким, на думку заявника, боржник володіє спільно з іншою особою - ОСОБА_1 . Водночас остання заперечує належність майна на праві спільної сумісної власності їй і боржнику, вважає себе єдиною власницею спірного майна.

Посилання представника стягувача на те що в жодному суді нема позову за яким подружжя ділило набуте ними майно, а також посилання на відсутність спору між подружжям, щодо майна та на їх недобросовісну поведінку з метою уникнення виконання рішення суду, шляхом укладення шлюбного договору, а також внесення до нього змін, колегія суддів не приймає, оскільки в вищенаведеній справі, в якій Велика Палата робила висновок суду, щодо наявності спору, також не було встановлено, що спір між подружжям перебуває на розгляді, а крім того в тій справі також мова йшла про укладення шлюбного договору та містилось посилання на його фраудаторність з метою уникнення повернення боргів .

Посилання адвоката стягувача на те, що висновки Верховного Суду у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 367/5663/21 говорять про те, що спір не виникає, коли частки співвласників є відомі, колегія суддів відхиляє, оскільки дана справа відрізняється за своїми обставинами від тих справ на які посилався адвокат стягувача, зокрема і укладенням шлюбного договору, та посилання на нього, як на підставу для відмови в задоволенні подання і тим, що один з подружжя за обставинами цієї справи доводить право особистої власності на майно, частку боржника в якому просить визначити виконавець, і тим , що інший солідарний боржник за рішенням, яке перебуває на виконанні є неплатоспроможним і наразі вирішується питання Господарським судом з цього приводу.

Отже, у цій справі наявний спір про право. Такий спір вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи, в якій вирішено інший спір між боржником і стягувачем, тобто не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/21. Дослідивши зміст зазначеної постанови, за результатам розгляду якої, подання було залишено без розгляду, апеляційним судом встановлена тотожність обставин в даній справі з тими обставинами, за якими Великою Палатою ВС залишено подання без розгляду.

Оскільки під час розгляду справи, встановлено наявність спору про визначення частки майна боржника в спільному майні подружжя, яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_1 , зазначений спір підлягає вирішенню не в порядку, передбаченому розділом VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, а в позовному провадженні, а тому суду першої інстанції належало залишити подання приватного виконавця без розгляду. Узагальнюючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, судове рішення суду першої інстанції - скасуванню, а подання приватного виконавця Кошарного О.В. залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича про визначення частки майна боржника, звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська