Справа № 369/5743/23
Провадження №2/369/3970/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судового засідання Бугайової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 369/5743/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/5743/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини.

14.12.2023 року до канцелярії суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просила суд постановити ухвалу про забезпечення позову, а саме: до прийняття Києво-Святошинським районним судом Київської області судового рішення у справі, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у виконанні ОСОБА_1 материнських обов`язків, щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/5743/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини.

Під час розгляду даного позову, а саме 25 липня 2023 року відповідач забрав сина та не повернув його після спливу часу, відведеного йому для спілкування, а саме - він мав повернути сина 28 липня 2023 року о 19-й годині.

Позивач змогла побачитись з дитиною лише 11 вересня 2023 року. Після того, як позивач забрала дитину, дитина була в жахливому стані, тому позивач була змушена звернутись для обстеження хлопчика у педіатра та психолога, у дитини було діагностовано опік на ручці, п`ятна невідомого походження та тривожна поведінка. Нижня білізна хлопчика була брудна нігті на руках і ногах не обрізані та брудні, що свідчить про те, що батько не виконує належним чином батьківські обов`язки щодо утримання дитини в належному гігієнічному стані. Це обумовлено тим, що до 1,5 року батько взагалі не брав участі у вихованні та догляді за дитиною. Він просто не знає, як обрізати нігті дитині. Копії лікарських висновків та фото додаю.

При цьому, коли позивач забирала дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач вів себе агресивно, наніс тілесні ушкодження батьку позивача - дідусю дитини в присутності дитини, про що є наявні підтвердження у вигляді витягу з ЄРДР. Працівники поліції, які прибули за викликом відповідача, через надто агресивну та неадекватну поведінку відповідача, вимушені були застосувати до ОСОБА_2 кайданки та покласти його силою на землю, щоб він заспокоївся. Працівники поліції щодо цього випадку склали протокол про слісну непокору працівникам поліції.

02 грудня 2023 року відповідач без погодження з матір`ю дитини забрав малолітнього ОСОБА_3 та знаходиться за невідомою адресою. Зміна місця проживання дитини відбулась без згоди матері.

Всі намагання зв`язатись телефоном або у месенджерах не дали результатів. Така протиправна поведінка відповідача щодо невиконання графіку участі у вихованні дитини призводить до порушення прав матері на спілкування з дитиною, до стресу дитини. До заяви додаю роздруківку переписки у месенджері.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року про забезпечення позову у вигляді встановлення обов`язку забезпечити виконання графіку спілкування дитини з батьком, встановленому розпорядженням виконавчим комітетом Боярської міської ради від 19.01.2023 №9/51, ОСОБА_2 не виконує, тримає дитину у приміщенні, де ОСОБА_2 проживає, не надає можливості ні побачити сина, ні поспілкуватись телефоном.

Такі дії відповідача суперечать нормам Сімейного кодексу України щодо рівності батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідач, не надаючи трирічну дитину матері, шкодить інтересам дитини, оскільки хлопчик, який постійно був з мамою, яка готувала їжу дитині, піклувалась про сина, отримує стрес від відсутності мами у його повсякденному житті.

Враховуючи викладене, причиною звернення з заявою про забезпечення позову є наявні обставини, які вказують на факти вчинення з боку ОСОБА_2 перешкод проживання сина з матір`ю. Хоча відповідно до розпорядження виконавчого комітету Боярської міської ради від 09.03.2023 №7/25 встановлено, що малолітній ОСОБА_3 має проживати з матір`ю .

Домовитися з ОСОБА_2 мирним шляхом про повернення сина до його місця проживання з матір`ю не можливо. Відповідач повністю ізолював дитину від спілкування з матір`ю.

Крім цього, Фастівським міськрайонним судом Київської області постановлена ухвала про зобов`язання внести відомості до ЄРДР щодо кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 , а саме - невиконання ухвали Києво- Святошинського районного суду від 04.08.2023 у даній справі.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача слід задовольнити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є встановлення порядку участі батька у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини.

Заходи забезпечення позову, що полягають у визначенні часу побачення дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи проживає окремо від дитини, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з одним із її батьків на час вирішення по суті спору.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення суду. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20), від 29 вересня 2021 року в справі №490/1087/21 (провадження №61-12931св21).

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням того, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю і саме під час вирішення даного спору підлягають доведенню твердження позивача про здійснення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, тому суддя дійшла висновку про доцільність забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у виконанні ОСОБА_1 материнських обов`язків, щодо малолітнього сина ОСОБА_3 ..

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

До прийняття Києво-Святошинським районним районним судом Київської області судового рішення у даній справі, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у виконанні ОСОБА_1 материнських обов`язків, щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .

Найменування сторін:

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області, вул. Грушевського, 39 м. Боярка, .

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення до виконання ухвали - один рік.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя Тетяна ДУБАС