Провадження №2/359/3005/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мануфактурний двір» до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи, як не заявляють самостійних вимог : ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Теплюк Галина Михайлівна про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2023 року ТОВ «Мануфактурний двір» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом, яким просить витребувати з чужого незаконного володіння АТ «Сенс Банк» нерухоме майно, а саме будівлі швейної фабрики, загальною площею 2690,09 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку, призначена для розміщення швейної фабрики, кадастровий номер якої :01:013:0008, загальною площею 1,3893 га, що розташована за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, та припинити право власності АТ «Сенс Банк» на нерухоме майно, а саме будівлі швейної фабрики, загальною площею 2690,09 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку, призначена для розміщення швейної фабрики, кадастровий номер якої :01:013:0008, загальною площею 1,3893 га, що розташована за адресою : Київська область, Бориспіль-ський район, с. Рогозів.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року передано вказану цивільну справу до Обухівського районного суду Київської області.

15 серпня 2023 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області матеріали цивільної справи направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

Суд, дослідивши предмет і підстави заявленого позову, прийшов висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, з огляду на наступне.

У частині 3 статті 3ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установ-леному цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В свою чергу, згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Під терміном «підвідомчість» у п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» розуміється визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

У пунктах 2, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» зазначається, що з огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1,41,12 ГПК господарські суди розгляда-ють справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов : участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані із, зокрема, захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

У п. 14 цієї постанови пленуму зазначається: якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб`єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Справи, що віднесені до підвідомчості господарських судів, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб`єктного критеріїв.

За предметним критерієм до компетенції господарських судів відносять спори і справи, пов`язані зі здійсненням господарської діяльності.

За суб`єктним критерієм до компетенції господарських судів відносять спори і справи між юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та в передбачених законом випадках за участі державних органів, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» зазначається, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані зокрема із захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

У спільному листі Верховного Суду України та Вищого арбітражного суду України від 20 липня 1995 року за №01-8/518а «Щодо визначення підвідомчості цивільних справ та господарських спорів» зазначається, що за загальним правилом підвідомчість цивільних справ та господарських спорів визначається законодавчими актами України. Однак у випадках, коли в законодавчих актах підвідомчість спорів визначена нечітко, слід виходити із суб`єктного складу учасників спору. Якщо сторонами у справі є юридичні особи, спір підлягає вирішенню арбітражним судом, за винятком випадків, передбачених законодавством. Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернатив-но: суду чи господарському суду, або сказано про вирішення спору в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб`єктного складу учасників спору та характеру правовідносин, що визначені ГПК.

У вирішенні питань розмежування юрисдикції господарських і загальних судів слід враховувати вказівки, надані у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (п. 3 - 4,13 - 14).

Згідно вказаної постанови - вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно ст. 15,16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господар-ським процесуальним кодексом України (статті 1,12), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопору-шення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже вирішувала питання предметної юрисдикції у подібних справах (постанови від 04 вересня 2018 року у справі за № 823/2042/16, від 28 листопада 2018 року у справі за № 823/1508/16, від 16 січня 2019 року у справі за № 823/692/17, від 04 грудня 2019 року у справі за № 823/588/16).

За змістом ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У даній справі спір, пов`язаний з господарською діяльністю, оскільки виник щодо витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та припинення права власності на нерухоме майно - будівлі швейної фабрики, загальною площею 2690,09 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку, призначена для розміщення швейної фабрики, кадастровий номер якої :01:013:0008, загальною площею 1,3893 га, що розташована за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів.

Позивачем, як юридичною особою, пред`явлено позов про витребування майна з чужого незаконного володіння до відповідача, юридичної особи - Акціонерного товариства «Сенс Банк».

Таким чином, з урахуванням предмету спору, суб`єктного складу осіб, даний спір повинен розглядатися господарським судом та не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки заявлені вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, постановлення даної ухвали не є обмеження у доступі позивача до право-суддя, оскільки останній не обмежений у можливості вирішення спору в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного та керуючись 186, 258-261, 353 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мануфактурний двір» до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи, як не заявляють самостійних вимог : ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Теплюк Галина Михайлівна про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Мануфактурний двір» право звернутись з даним позовом до Господарського суду Київської області.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Яковлєва Л.В.