Справа № 185/9181/22
Провадження № 2/185/569/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Падафи А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ №185/9181/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 470 (дві тисячі чотириста сімдесят) грн. 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 10 360 (десять тисяч триста шістдесят) грн. 73 коп.

В обґрунтування вказаного позову зазначив, що 14.11.2018 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 16 361 грн. 71 коп., 704 грн. 80 коп. судового збору. Однак, відповідачем не було здійснено фактичне виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2018. З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Загальний розмір інфляційних витрат складає 10 360 грн. 73 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2017 року по 24.10.2022 року складає 2 470 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 24.11.2022 за вищезазначеним позовом відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2018 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16361,71 гривню, судовий збір у сумі 704,80 гривень. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 17 грудня 2018 року.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені рішенням суду у справі 185/2630/18 не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло з невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Предметом судового розгляду цивільної справи № 185/2630/18 були вимоги про стягнення з відповідача відшкодування збитків в порядку регресу.

Отже, факт прострочення виконання грошового зобов`язання встановлюється рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2018 № 185/2630/18, яке набрало законної сили 17.12.2018.

Позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних за період з 28.12.2017 по 24.10.2022 та інфляційне збільшення боргу за період з січня 2018 по жовтень 2022.

Відповідно до розрахунку, три відсотки річних за період з 28.12.2017 по 24.10.2022 складає 2470,00 грн та інфляційне збільшення боргу за період з січня 2018 по жовтень 2022 складає 10360,73 грн.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача три відсотки річних за період з 18.12.2018 по 24.10.2022 в розмірі 1972,00 грн та інфляційне збільшення боргу за період з грудня 2018 по жовтень 2022 в розмірі 9252,13 грн. (в межах позовних вимог).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується наступним.

Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем були надані суду: копія договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019; копія додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 30/01/419 від 30.01.2019; копія акту-здачі робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019; копія довіреності від 03.02.2022; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Самойленка П.М. серії КВ № 6314; копія посвідчення адвоката ОСОБА_3 ; платіжне доручення від 07.02.2022 ОСОБА_3 від ОСОБА_1 .

Оскільки правова допомога позивачу фактично була надана (складення та подання позовної заяви), відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, отже з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2603,39 грн. (992,4+2000)*87%).

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , три відсотки річних за період з 18.12.2018 по 24.10.2022 в розмірі 1972,00 грн та інфляційне збільшення боргу за період з грудня 2018 по жовтень 2022 в розмірі 9252,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати в розмірі 2603,39 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко