Провадження номер 2/741/465/23
Єдиний унікальний номер 741/1652/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Гридасової А.М.,

за участю секретаря судових засідань - Гордіної Н.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та тлумачення заповіту,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року представник позивача адвокат Яцун В.М. звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (раніше буд. 39). За життя, 17.11.2000, ОСОБА_2 склала заповіт, за яким належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також все інше майно, яке їй належить і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А. і зареєстрований в реєстрі за № 2503. Після смерті ОСОБА_2 у липні 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. з метою оформлення своїх спадкових прав після померлої, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом, оскільки у заповіті наявна описка: невідповідність прізвища спадкодавця в документах на право власності та в свідоцтві про смерть, що є перешкодою в реалізації права позивача на спадкове майно. Також, вказує позивач, що в заповіті невірно вказано його прізвище, що перешкоджає йому реалізувати своє право на спадкове майно. Звертаючись до суду представник позивача просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.01.1966 Носівською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в Ніжинському бюро технічної інвентаризації 17.02.1966 за № 2863 на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 ) на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Здійснити тлумачення заповіту, складеного 17.11.2000 ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.A. і зареєстрованого в реєстрі за № 2503, таким чином: « ОСОБА_2 , що мешкала в АДРЕСА_1 , належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також все інше майно, яке їй належить і що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »

Ухвалою судді від 31 серпня 2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Яцун В.М. не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та його представника.

У судове засідання представник відповідача Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи без участі представника Носівської міської ради Чернігівської області, вказала, що міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

Після її смерті залишилася спадщина.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.01.1966 Носівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в Ніжинському бюро технічної інвентаризації 17.02.1966 за № 2863 вбачається, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 ) належав ОСОБА_2 (а. с. 8).

Згідно довідки КП Носівське бюро технічної інвентаризації Носівської міської ради від 15.02.2023 № 24 станом на 31.12.2012 в. АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_3 ) житлова будівля на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 (а. с. 9).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 17 листопада 2000 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А. й зареєстровано в реєстрі за № 2503, за яким належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також все інше майно, яке їй належить і що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту (а. с. 10).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт є чинним (а. с. 31 на зв.).

З наданої на вимогу суду копії спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. за № 38/2020 вбачається, що спадщину після померлої ОСОБА_2 прийняв позивач, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини (а. с. 24-37).

Приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , у зв`язку з невідповідністю в документах прізвищ спадкодавця та спадкоємця, що підтверджується копією постанови від 12 липня 2023 року № 117/02-31 (а. с. 12).

Згідно зі ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

У позасудовому порядку виправити допущену у свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.01.1966 помилку в написанні прізвища спадкодавця неможливо.

Встановлення факту, належності правовстановлюючого документу має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на спадкове майно.

Ваховуючим викладене, суд робить висновок, що позовна вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Суд вважає за можливе встановити юридичний факт, а саме: що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.01.1966 Носівською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в Ніжинському бюро технічної інвентаризації 17.02.1966 за № 2863 на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 ) на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо вимоги позивача про тлумачення заповіту, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить розтлумачити заповіт, оскільки в ньому міститься помилка в написанні прізвища спадкоємця, тлумачення заповіту позивачу необхідне для оформлення спадщини за заповітом.

Статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частині першій статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємцем не встановлено.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 17 листопада 2000 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А. й зареєстрованого в реєстрі за № 2503, за яким належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також все інше майно, яке їй належить і що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту, за змістом є чітким і не має подвійного розуміння.

Суд вважає, що даний заповіт є зрозумілим, чітким, але вказаний заповіт має лише помилку у букві щодо прізвища та по батькові спадкоємця, а саме, « ОСОБА_3 », а помилково зазначено в заповіті як « ОСОБА_4 ».

Тобто, зазначені обставини свідчать про те, що помилка щодо букви у прізвищі не відноситься до того, що заповіт є нечітким та має подвійне розуміння.

Частиною другою статті 1256 ЦК України передбачена можливість тлумачення заповіту судом, яке здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до статті 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Відповідно до статей 77, 78, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтями13 та 89 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд, з метою захисту прав позивача на оформлення спадщини, вважає за необхідне розтлумачити зміст заповіту, складеного ОСОБА_2 на ім`я позивача ОСОБА_1 .

При цьому, здійснюючи тлумачення змісту заповіту, суд виходить із такого.

Тлумачення судом змісту заповіту не повинно змінювати волі спадкодавця, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права спадкодавця щодо розпоряджання його майном. Тлумачення змісту заповіту є лише інструментом з`ясування волі спадкодавця, а отже, суд, здійснюючи тлумачення змісту заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю спадкодавця.

Як зазначалося вище, згідно зі статтями 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частини перша та друга статті 1236 ЦК України).

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.1995, ст. ст. 213, 1216-1218, 1220-1222, 1233, 1236, 1256, 1267, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 80, 81, 82, 206, 211, 259, 263- 265, 268, 293, 294, 315, 316, 319, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та тлумачення заповіту - задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме: що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.01.1966 Носівською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в Ніжинському бюро технічної інвентаризації 17.02.1966 за № 2863 на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 ) на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розтлумачити заповіт, посвідчений 17 листопада 2000 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 2503, в частині заповітного розпорядження, наступним чином: «Я, ОСОБА_2 , що мешкаю в АДРЕСА_1 , на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: належний мені жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , а також все інше майно, яке мені належить і що я за законом матиму, право, заповідаю ОСОБА_1 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2023 року.

Суддя А.М. Гридасова