КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023року місто Київ

Справа № 761/7120/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15488/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Желепи О. В.

Суддів Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапко М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року (ухвалене у складі судді Волошина В. О., повне судове рішення складено 12 вересня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання припиненим обтяження; зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

У лютому ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ«Вердикт Капітал», в якому просила:

- визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна, зареєстроване 20 квітня 2018р. за № 16934403, боржник ОСОБА_2 , обтяжувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», об`єктом якого є автомобіль легковий «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачці;

- зобов`язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення виключення з реєстру приватного обтяження зареєстрованого 20 квітня 2018р. за № 16934403, боржник ОСОБА_2 , обтяжувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», об`єктом якого є автомобіль легковий «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачці;

- стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати: судовий збір - 1816,0 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 37 316,0 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником зазначеного вище автомобіля, який набула у власність на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу № 8045/2016/244214, укладеного між нею та ОСОБА_3 .

В грудні 2020р., коли позивачка мала намір розпорядитись належним їй майном шляхом його продажу, їй стало відомо про наявність вище вказаного приватного обтяження. Підставою для державної реєстрації обтяження став договір застави транспортного засобу № 87.1/АК-00006.08.2-3 від 15 травня 2008р., укладений між ВАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_2 .

Разом з тим, коли позивачка придбавала автомобіль, та здійснювала його державну реєстрацію, обтяження на майно було відсутнє. Відтак вона є добросовісним набувачем у відповідності до положень ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а наявність зазначеного вище обтяження обмежує її у реалізації своїх законних прав, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 19 вересня 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що єдиною підставою для відмови у задоволенні позову стало однобоке вивчення судом правової позиції Відповідача, без будь-якого аналізу позиції Позивача. Таким чином, судом зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для добросовісного набуття спірного автомобіля.

Вказує, що судом взагалі проігноровані нормативно-правова аргументація Позивача про нерозповсюдження дії обов?язків боржника в кредитних правовідносинах на третіх осіб, які не мають ніякого відношення до кредитування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року - без змін.

У відзиві вказує, що позивач набула право власності на предмет застави у той час коли застава транспортного засобу була належним чином зареєстрована й автомобіль відчужувався у період, коли був під обтяженням, тобто тоді коли відчуження було заборонено, а відповідно новий власник не виступала добросовісним набувачем.

Крім того, безпідставними є посилання позивача на те, що на час відчуження автомобіля в ДРОРМ були відсутні відомості про обтяження предмета застави, оскільки вони спростовуються витягом з ДРОРМ.

Інші учасники своїм правом на подання відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Представник позивача адвокат Морозов О. В. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.

Згідностатті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючої судді Желепи О. В., пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без задоволення суд вважав встановленим, що 15 травня 2008р. між ВАТ «Родовід Банк», (яке змінило організаційно-правову форму на АТ «Родовід Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань боржницею ОСОБА_2 за кредитним договором, між ОСОБА_2 та АТ «Родовід Банк» було укладено договір застави від 15 травня 2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пинзеник О.М.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідно до п. 1.1 договору застави, було передано в заставу банку автомобіль марки «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошував, що нею 15 грудня 2016р. було придбано у ОСОБА_3 автомобіль та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2013р. по цивільній справі № 369/154/13-ц, позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» 15800,64 дол. США заборгованості по кредиту, 2233,89 дол. США заборгованості за процентами, 10792,17 грн. - заборгованості плати за обслуговування кредиту; 838,32 грн. - 3% річних, 991,88 грн. - інфляційні витрати від сум простроченої плати по кредиту та 1568,0 грн. судового збору.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 31 жовтня 2013р. по цивільній справі № 369/154/13-ц, яке набрало законної сили, апеляційну скаргу АТ «Родовід Банк» - задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2013р., в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 10392,12 грн. та 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 1281,83 грн. - скасовано та ухвалено, в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 10392,12 грн. та 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 1281,83 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишено без змін.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019р. по цивільній справі № 369/8725/18 (провадження № 2/369/298/19), яке набрало законної сили, позов АТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Шевченка А.М. до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008р., в розмірі 547573,01 грн., звернуто стягнення на користь АТ «Родовід Банк» на предмет застави: автомобіль марки «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 , шляхом продажу зазначеного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

22 травня 2019р. між АТ «Родовід Банк» та відповідачем було укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, первісний кредитор відступив відповідачу, а останній набув право вимоги заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2019р. по справі № 369/154/13-ц (провадження № 6/369/364/19), яка набрала законної сили, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення у справі № 369/154/13-ц з АТ «Родовід Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника за правом грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 про стягнення боргу заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 114-116), що 19 травня 2008р. на підставі договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про обтяження рухомого майна: спірного автомобіля; 29 квітня 2013р. було здійснено зміну відомостей щодо заставного майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, термін дії обтяження - до 29 квітня 2018р.; 20 квітня 2018 року було здійснено зміну відомостей щодо заставного майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, термін дії обтяження - до 20 квітня 2023р.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що на час набуття позивачкою спірного автомобіля (15 грудня 2016р.) спірний автомобіль перебував під обтяженням (в заставі, яка не припинилася).

Вказане обтяження не було припинено, згоди на відчуження заставного майна ні первісний кредитор (банк), ні теперішній кредитор не надавали, тому суд вважав, що застава зберегла свою силу для нового власника транспортного засобу (спірного автомобіля) - позивачки ОСОБА_1 , при цьому судом критично оцінені доводи сторони позивача, у відповіді на відзив, що на підставі заяви первісного кредитора від 30 листопада 2016р. за № 45 приватним нотаріусом Гупало Е.М. було припинено обтяження спірного автомобіля, враховуючи відповідь цього нотаріуса на запит суду (а.с. 206).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановива, що стороною позивача не надано до суду належні і допустимі докази, які дають суду підстави для припинення приватного обтяження, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги № 1.

Беручи до уваги, що вимога № 2 є похідною від вимоги № 1, суд не вбачає законних підстав для задоволення, і вимоги № 2.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі№ 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19).

Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що кредитором були внесені відповідні відомості про обтяження спірного автомобіля до відчуження предмету застави.

Також вносились відомості про продовження строку такого обтяження.

Посилання позивача на ту обставину, що вона придбала автомобіль в той час, коли на підставі заяви первісного кредитора від 30 листопада 2016р. за № 45 приватним нотаріусом Гупало Е.М. було припинено обтяження спірного автомобіля, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що відповідно до повідомлення на запит суду приватного нотаріуса Гупало М.Ю до неї заява Родовід Банку від 30 листопада 2016 року про припинення застави не надходила, ніяких реєстраційних дій в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, щодо вилучення обтяження стосовно автомобіля Мазда д.н. НОМЕР_2 нею не вчинялось. (а.с. 206).

Наявні в справі витяги з реєстрів обтяжень свідчать про те, що обтяження вищевказаного автомобіля було зареєстровано 15.05.2008 року, строк обтяження продовжено 29 квітня 2013 року на 5 років, тобто обтяження не припинялось 2016 році.

Таким чином, судом вірно встановлено, що відповідач не порушував прав позивача.

Позивач в разі підтвердження неправомірності дій державних реєстраторів, щодо безпідставного зняття обтяжень, якщо таке дійсно мало місце, має право звернутись з позовом про відшкодування завданих їй збитків, а також має право на звернення з позовом до продавця автомобіля про визнання недійсним, укладеного нею договору, та повернення їй переданих за таким договором коштів.

Доводи скарги про нерозповсюдження на третіх осіб обов`язків боржника не спростовують висновків суду, про те, що за встановлених судом обставин застава не припинена не втратила свою чинність і зберігає свою силу для нового власника.

Суд першої інстанції вірно застосував релевантну судову практику Верховного Суду, а зміст апеляційної скарги не дає підстав апеляційному суду для ухвалення інших висновків, на противагу вірно наведеним судом першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга залишається без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2023 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. В. Немировська