Справа №487/9748/23
Провадження №2/487/3018/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2023 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Коренко Тетяни Володимирівни про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коренко Т.В., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на частку квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 на частку квартири АДРЕСА_1 .

Одночасно із пред`явленням позову, представник позивача подала заяву про забезпечення позову, у якій просив про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , до набрання рішення суду законної сили.

На обґрунтування заяви зазначала, що позивач та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , позивачу належить частки, відповідачу -1/4 частка. Позивач мешкає за вказаною адресою, утримує її, сплачує комунальні послуги, робить поточний ремонт, має намір і надалі володіти та користуватися квартирою, позивачка на утримання квартири витратила на багато більше ніж становить вартість вказаної квартири, відповідно до оціночної вартості частка квартири становить 45600 грн.. Відповідач тривалий час проживає за кордоном, ніякого інтересу до квартири не виявляє, кошти на утримання її частки не надає, але не погоджується продати свою частку позивачу, а має намір відчужити свою частку родичам, шляхом укладення договору дарування.

Отже існує реальна загроза відчуження квартир, тому не вжиття заході забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, що призведе до порушення прав позивача.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Так, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на частку квартири АДРЕСА_1 з підставі передбачених ст.. 365 ЦК України та визнання за ОСОБА_1 на частку квартири АДРЕСА_1 .

Також просить суд про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , до набрання рішення суду законної сили.

Відповідно до вимог ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суд України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22грудня 2006 року №9, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Заявником не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме необґрунтована загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та, що на даний час існує реальна загроза відчуження відповідачем своєї частки квартири.

Крім того, заявником необґрунтовано необхідність накладення арешту на всю квартиру АДРЕСА_1 , враховуючи, що ОСОБА_1 належить частки вказаної квартири.

Ураховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника, а також те, що відсутні докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, вважаю за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.. 149- 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Коренко Тетяни Володимирівни про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.М. Афоніна