КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/9808/19 Головуючий у І інстанції - Волчко А.Я.
апеляційне провадження №22-ц/824/8369/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Кононенко І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «МАГНАТ» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «МАГНАТ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», треті особи: ОСОБА_2 , Дніпропетровська філія ПАТ «Страхова компанія Перша» про стягнення шкоди, заподіяної злочином; за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «МАГНАТ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», треті особи: ОСОБА_2 , Дніпропетровська філія ПАТ «Страхова компанія Перша» про стягнення шкоди, заподіяної злочином; за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «МАГНАТ», треті особи: ОСОБА_2 , Дніпропетровська філія ПАТ «Страхова компанія Перша» про стягнення шкоди, заподіяної злочином; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення; за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «МАГНАТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «МАГНАТ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» третя особа: ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної злочином, -

установив:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала на розгляді справа за вказаними вище позовами.

Позови мотивовані тим, що 06 січня 2017 року, близько 06 години 10 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «DAF XF 105.410» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «ROBUSTE KAISER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 21 км. + 700 м. автодороги «Київ-Чоп» в с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області від м. Чоп в напрямку м. Київ, в правій смузі руху, в порушення вимог 2.3 б) Правил дорожнього руху України «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги пункту 12.3 ПДР України, згідно з яким виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та пункту 8.7.3. «е» ПДР України, згідно з яким «Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, утому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух», при виникненні перешкоди для руху - автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , котрий рухався попереду та зупинився на заборонений - червоний сигнал світлофора, перед перехрестям автодороги «Київ-Чоп» та автодороги «с. Гореничі - м. Ірпінь», водій ОСОБА_2 не вжив всіх заходів зупинки або безпечного об`їзду перешкоди та здійснив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Після цього, автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «3A3-DAEWOO Т13110» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , котрий рухався попереду та зупинився перед перехрестям автодороги «Київ-Чоп» та автодороги «с. Гореничі - м. Ірпінь», на заборонений - червоний сигнал світлофора, а також автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21104-125-51» реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_9 , котрий зупинився в лівій смузі руху, перед перехрестям автодороги «Київ-Чоп» та автодороги «с. Гореничі - м. Ірпінь», на заборонений - червоний сигнал світлофора.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_10 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №12 від 26 січня 2017 року, смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом кісток черепа, крововиливами під оболонку та в шлуночки мозку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий уламковий перелом акроміального кінця лівої ключиці зі зміщенням уламків, котрі згідно висновку експерта №43/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для зрощення переломів необхідний термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита-хребетно-спинно-мозкова травма: компресійно-уламковий перелом тіла хребця Т8 зі зміщення уламків у хребетний канал, перелом тіла Т6 по внутрішній замикаючій пластині без зміщення уламків, компресійно-уламковий перелом тіл хребців Т7, T9; перелом остистого виростку Т7; Закрита травма грудної клітки: переломи голівок 5,6,7,8,9 ребер (на рівні 8-9 зі зміщенням фрагментів), двобічний гемоторакс, котрі згідно висновку експерта №42/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для загоєння переломів необхідно термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма грудної клітки: переломи 5-7 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії зі зміщенням уламків, перелом 3-го ребра справа по заднє-пахвовій лінії зі зміщенням уламків, котрі згідно висновку експерта №38/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для загоєння переломів необхідно термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелом діафізу правої ключиці зі зміщенням уламків; переломи 1-2 ребер справа зі зміщенням уламків та 4-го ребра по переднє-пахвовій лінії справа; переломи остистих відростків C6, C7, Т10, котрі згідно висновку експерта №39/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для зрощення переломів необхідно термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO Т13110» реєстраційний номер НОМЕР_6 - ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: хребетно-спинномозкова травма: компресійно-уламкові переломи тіл T9, Т10, Т11 хребців, перелом дужки T9 хребця з епідуральною гематомою, котрі згідно висновку експерта 41/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для загоєння переломів необхідно термін більше 21 дня.

На момент вчинення злочину ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «МАГНАТ».

Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між власником транспортного засобу ТОВ «Транспортна компанія «МАГНАТ» та ПрАТ СК «ПЕРША».

Згідно полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 200000 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100000 грн - за шкоду, заподіяну майну.

У зв`язку з настанням страхового випадку, ПрАТ СК «ПЕРША» було здійснено наступні відшкодування: ОСОБА_1 - 89820,11 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи; ОСОБА_5 - 3873,83 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи та за тимчасову втрату працездатності; ОСОБА_3 - 19375,56 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи та 99490 грн. у якості відшкодування витрат за пошкоджений транспортний засіб; ОСОБА_6 - 2015,87 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи; ОСОБА_4 - 7330 грн. у якості відшкодування витрат на поховання.

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В рамках даного кримінального провадження були подані цивільні позови.

ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Магнат» на її користь витрати на лікування у розмірі 93065 грн. та моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

В подальшому подана заява про зменшення позовних вимог, згідно яких позивач ОСОБА_1 просила суд тягнути з ТОВ «ТК «Магнат» моральну шкоду у розмірі 195346,75 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Перша» матеріальну шкоду за ушкодження здоров`я у розмірі 3244,89 грн. та моральну шкоду у розмірі 4653,25 грн.; стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» та ПрАТ «СК «Перша» судові витрати у розмірі 8000 грн.

В подальшому подана заява про збільшення позовних вимог, згідно якої просила стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» моральну шкоду у розмірі 195346,75 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Перша» матеріальну шкоду за ушкодження здоров`я у розмірі 3244,89 грн., не отримані доходи за час втрати працездатності у розмірі 21190,89 грн., за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності 38400 грн. та моральну шкоду у 4553,25 грн.; стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» та ПрАТ «СК «Перша» судові витрати у розмірі 8000 грн.

ОСОБА_6 просила стягнути з ОСОБА_2 38400 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 2500 грн в якості відшкодування матеріальних збитків /за чеками/; стягнути з ОСОБА_2 10000 грн відшкодування за втрату працездатності.

ОСОБА_3 просила стягнути з ТОВ «Магнат» матеріальну шкоду у розмірі 141621,40 грн., у тому числі 135218,40 грн. збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Transport», 3663 грн. за зберігання автомобіля «VOLKSWAGEN Transport» на штрафмайданчику, витрати на складання експертного автотоварознавчого дослідження; стягнути з ТОВ «Магнат» витрати на лікування у розмірі 27709 грн.; стягнути з ТОВ «Магнат» моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

В подальшому подана заява про зменшення позовних вимог, згідно яких позивач ОСОБА_3 просила стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» моральну шкоду у розмірі 148488,47 грн. та матеріальну шкоду 34219,40 грн.; Стягнути з ПрАТ «СК «Перша» матеріальну шкоду за ушкодження здоров`я у розмірі 10855 грн. та моральну шкоду у розмірі 1511,53 грн.; стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» та ПрАТ «СК «Перша» судові витрати у розмірі 8000 грн.

В подальшому подана заява про збільшення позовних вимог, згідно якої просила стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» моральну шкоду у розмірі 148488,47 грн. та матеріальну шкоду 34219,40 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Перша» матеріальну шкоду за ушкодження здоров`я у розмірі 10855 грн., неотриманий дохід за час непрацездатності у розмірі 22396,43 гривень та моральну шкоду у розмірі 1511,53 грн.; стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» та ПрАТ «СК «Перша» судові витрати у розмірі 8000 грн.

ОСОБА_7 просила стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» витрати на відшкодування у розмірі 53790 грн. та моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

В подальшому ОСОБА_7 збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» моральну шкоду у розмірі 146978,81 грн., стягнути з Дніпровського відділення ПрАТ «СК «Перша» матеріальну шкоду у розмірі 60423,89 грн. та моральну шкоду у розмірі 3021,20 грн.; стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» та Дніпровського відділення ПрАТ «СК «Перша» солідарно судові витрати у розмір 8000 грн.

ОСОБА_5 просив стягнути з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 40000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 20000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 сплачений судовий збір 640 грн.

ОСОБА_11 просила стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» моральну шкоду у розмірі 300000 грн.

В подальшому подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила суд стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» моральну шкоду у розмірі 461600 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Перша» моральну шкоду 38000 грн.; Стягнути з ТОВ «ТК «Магнат» та ПрАТ «СК «Перша» судові витрати у розмірі 8000 грн солідарно.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

До набрання вироком законної сили застосовано до обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання поклавши на нього обов`язки з`являтись за кожною вимогою до прокурора чи суду, що здійснюватимуть це провадження чи до уповноваженого органу з питань виконання покарань, не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу прокурора чи суду що здійснюватимуть це провадження чи до уповноваженого органу з питань виконання покарань.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 40000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 171852,01 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 90000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 93065 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 95000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 12500 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 60869,52 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 95000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 - залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 7350,06 грн. за проведення судових експертиз на користь держави.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - змінено в частині вирішення цивільних позовів.

Стягнуто з ТОВ «ТК «МАГНАТ» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 36126 грн. 17 коп., моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «МАГНАТ» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 152476 грн. 44 коп., яка складається з вартості транспортного засобу - 135218 грн. 40 коп., витрат на зберігання транспортного засобу «Volkswagen Transporter» - 3663 грн., витрати на складання експертного автотоварознавчого дослідження - 2740 грн., витрат на лікування у сумі 10855 грн. 04 коп., моральну шкоду в розмірі 90000 грн.

Зобов`язано ОСОБА_3 після відшкодування ТОВ «ТК «МАГНАТ» вартості транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яка відповідно до висновку експерта №71 складає 135218 грн. 40 коп. передати транспортний засіб «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 - ТОВ «ТК «МАГНАТ».

Стягнуто з ТОВ «ТК «МАГНАТ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3244 грн. 89 коп., моральну шкоду в розмірі 95000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «МАГНАТ» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 10484 грн. 13 коп., моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «МАГНАТ» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 60869 грн. 52 коп., моральну шкоду в розмірі 95000 грн.

В решті вирок суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 липня 2019 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року, змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року щодо ОСОБА_2 у частині вирішення цивільних позовів скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

За результатом розгляду цивільних позовів в порядку цивільного судочинства, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року, провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» про відшкодування шкоди - закрито.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Перша» про відшкодування шкоди - закрито.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ «СК «Перша» про відшкодування шкоди - закрито.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_7 до ПрАТ «СК «Перша» про відшкодування шкоди - закрито.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 95000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 10484,13 грн., моральну шкоду в розмірі 38000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 34219,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 90000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду 95000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 36126,17 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Магнат» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду 300000 грн.

В решті вимог позовів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , позовних вимог ОСОБА_6 , а також позовних вимог ОСОБА_3 , ТОВ «ТК «Магнат» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що суд не обґрунтував у оскаржуваному рішенні підстав стягнення матеріальної шкоди за рахунок апелянта за наявності діючого полісу відповідальності та вимог у межах лімітів відповідальності, хоча сам вірно у рішенні зазначає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначає, що аналогічна помилка була допущена і під час розгляду цивільних позовів в рамках кримінальної справи і стала підставою скасування вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в частині задоволення цивільних позовів постановою Верховного Суду від 16 липня 2019 року, а також багатьох інших та сталої практики щодо недопущення покладення відповідальності на страхувальника чи винуватця у межах лімітів відповідальності страховика.

Що стосується задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у сумі 34219,40 грн., то дійсно ця сума виходить за межі лімітів відповідальності, оскільки вартість пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу, належного позивачу, згідно Висновку №71, від 02 березня 2017 року становить 135218,40 грн., проте у відповідності до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», від 01 березня 2013 року №4, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Таким чином, у разі задоволення вимог позивача суд мав вирішити питання щодо передачі майна, що має цінність або зменшити розмір відшкодування на таку вартість.

Просило скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 щодо відшкодування матеріальної шкоди у сумі 36126,17 грн та позовних вимог ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної шкоди у сумі 10484,13 грн - у задоволенні зазначених відмовити.

Вирішити питання про передачу цього майна «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 належного ОСОБА_3 яке постраждало внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, або відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо відшкодування матеріального збитку на суму вартості такого майна.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 січня 2017 року, близько 06 години 10 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «DAF XF 105.410» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «ROBUSTE KAISER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 21 км. + 700 м. автодороги «Київ-Чоп» в с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області від м. Чоп в напрямку м. Київ, в правій смузі руху, в порушення вимог 2.3 б) Правил дорожнього руху України «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги пункту 12.3 ПДР України, згідно з яким виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та пункту 8.7.3. «е» ПДР України, згідно з яким «Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, утому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух», при виникненні перешкоди для руху - автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , котрий рухався попереду та зупинився на заборонений - червоний сигнал світлофора, перед перехрестям автодороги «Київ-Чоп» та автодороги «с. Гореничі - м. Ірпінь», водій ОСОБА_2 не вжив всіх заходів зупинки або безпечного об`їзду перешкоди та здійснив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Після цього автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «3A3-DAEWOO Т13110» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , котрий рухався попереду та зупинився перед перехрестям автодороги «Київ-Чоп» та автодороги «с. Гореничі - м. Ірпінь», на заборонений - червоний сигнал світлофора, а також автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21104-125-51» реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_9 , котрий зупинився в лівій смузі руху, перед перехрестям автодороги «Київ-Чоп» та автодороги «с. Гореничі - м. Ірпінь», на заборонений - червоний сигнал світлофора.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_10 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №12 від 26 січня 2017 року, смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом кісток черепа, крововиливами під оболонку та в шлуночки мозку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий уламковий перелом акроміального кінця лівої ключиці зі зміщенням уламків, котрі згідно висновку експерта №43/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для зрощення переломів необхідний термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита-хребетно-спинно-мозкова травма: компресійно-уламковий перелом тіла хребця Т8 зі зміщення уламків у хребетний канал, перелом тіла Т6 по внутрішній замикаючій пластині без зміщення уламків, компресійно-уламковий перелом тіл хребців Т7, T9; перелом остистого виростку Т7; Закрита травма грудної клітки: переломи голівок 5,6,7,8,9 ребер (на рівні 8-9 зі зміщенням фрагментів), двобічний гемоторакс, котрі згідно висновку експерта №42/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для загоєння переломів необхідно термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма грудної клітки: переломи 5-7 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії зі зміщенням уламків, перелом 3-го ребра справа по заднє-пахвовій лінії зі зміщенням уламків, котрі згідно висновку експерта №38/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для загоєння переломів необхідно термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелом діафізу правої ключиці зі зміщенням уламків; переломи 1-2 ребер справа зі зміщенням уламків та 4-го ребра по переднє-пахвовій лінії справа; переломи остистих відростків C6, C7, Т10, котрі згідно висновку експерта №39/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для зрощення переломів необхідно термін більше 21 дня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO Т13110» реєстраційний номер НОМЕР_6 - ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: хребетно-спинномозкова травма: компресійно-уламкові переломи тіл T9, Т10, Т11 хребців, перелом дужки T9 хребця з епідуральною гематомою, котрі згідно висновку експерта 41/Д від 11 березня 2017 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для загоєння переломів необхідно термін більше 21 дня.

На момент вчинення злочину ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «МАГНАТ».

Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між власником транспортного засобу ТОВ «Транспортна компанія «МАГНАТ» та ПрАТ СК «ПЕРША».

Згідно полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 200000 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100000 грн - за шкоду, заподіяну майну.

У зв`язку з настанням страхового випадку, ПрАТ СК «ПЕРША» було здійснено наступні відшкодування: ОСОБА_1 - 89820,11 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи; ОСОБА_5 - 3873,83 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи та за тимчасову втрату працездатності; ОСОБА_3 - 19375,56 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи та 99490 грн. у якості відшкодування витрат за пошкоджений транспортний засіб; ОСОБА_6 - 2015,87 грн. у якості відшкодування витрат на лікування потерпілої особи; ОСОБА_4 - 7330 грн. у якості відшкодування витрат на поховання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачам по даній справі, була заподіяна шкода в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є засуджений ОСОБА_2 .

Винуватість ОСОБА_2 , а також причинно-наслідковий зв`язок між його діями та завданою шкодою потерпілим встановлено вироком суду, який в даній частині набрав законної сили.

На момент вчинення злочину ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «МАГНАТ», а відтак шкода, завдана працівником під час виконання трудових обов`язків, має бути відшкодована юридичною особою, з якою заподіювач перебував у трудових відносинах.

Крім цього, стягуючи з відповідача на користь позивачів моральну шкоду, суд першої інстанції враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, відповідні наслідки порушення права позивачів.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, ас також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-933цс16.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV.

Згідно ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст.9,22-31,35,36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик.

При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України).

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст.511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи.

У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч.ч.1 та 4 ст.636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі.

Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його.

При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному.

Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст.36,37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 у справі №6-2808цс15.

Стаття 1177 ЦК України визначає що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із п.23.1. ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого».

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пунктах 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 27.3. Закону, встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З урахуванням вищенаведених норм матеріального та процесуального права, а також практики Верговного Суду та Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «ТК «Магнат» на користь позивачів матеріальної та моральної шкоди.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції всупереч вимог постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вирішив питання про зобов`язання ОСОБА_3 після відшкодування ТОВ «ТК-МАГНАТ» присудженої на його користь шкоди передати ТОВ «ТК-МАГНАТ» залишки транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Тобто в даному випадку суд безпідставно відмовив представнику ТОВ «ТК-МАГНАТ» в задоволенні заяви про передачу ТОВ транспортного засобу «VOLKSWAGEN Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 , тому колегія суддів вважає, що після виплати ТОВ «ТК-МАГНАТ» потерпілому ОСОБА_3 , вартості автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter», ОСОБА_3 зобов`язаний повернути ТОВ «ТК-МАГНАТ» транспортний засіб «VOLKSWAGEN Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У зв`язку з викладеним вище, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року підлягає зміні шляхом доповнення його, зобов`язавши ОСОБА_3 після відшкодування ТОВ «ТК-МАГНАТ» присудженої на його користь шкоди передати ТОВ «ТК-МАГНАТ» залишки транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру і обсягу матеріальних витрат та моральних страждань потерпілих.

Істотних порушень норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року та фактично із залишенням рішення суду першої інстанції без змін в частині позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, необхідно поновити його дію.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «МАГНАТ» задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року змінити доповнивши його зобов`язання наступного змісту:

Зобов`язати ОСОБА_3 після відшкодування ТОВ «ТК-МАГНАТ» присудженої на його користь шкоди передати ТОВ «ТК-МАГНАТ» залишки транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 10 липня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба