справа № 208/9719/23
№ провадження 2/208/1420/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення нерухомого майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 03.06.2004 року Дніпродзержинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження № 22561, частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), на підставі постанови № АА 905708 від 19.05.2004 року виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, згідно п.п. 9.9, 9.10, 9.11, «Порядку роботи з документами органах державної виконавчої служби» справу знищено по закінченню терміну зберігання.

Згідно довідки від 06.09.2023 № з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 14.06.201 року на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника, виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 22561.

У відповідності до результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП відносно ОСОБА_1 від 25.09.2023 року, записів стосовно виконавчого провадження по постанові АА 905708 від 19.05.2004 не знайдено.

Окрім того, інформація з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 відсутня.

У зв`язку з тим, що накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав власника нерухомості, а також відсутності підстав для такого арешту, просить суд скасувати арешт на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , номер обтяження № 22561 накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника АА 905708 від 19.05.2004 року виданої ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, прийняти рішення згідно чинного законодавства.

30 жовтня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 55595 від 21.09.2023 року на заяву представника за довіреністю ОСОБА_2 , щодо зняття арешту з майна, стало відомо, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 03.06.2004 року Дніпродзержинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження № 22561, частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), на підставі постанови № АА 905708 від 19.05.2004 року виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, згідно п.п. 9.9, 9.10, 9.11, «Порядку роботи з документами органах державної виконавчої служби» справу знищено по закінченню терміну зберігання.

З Інформаційної довідки від 06.09.2023 № з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 14.06.201 року на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника, виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 22561.

У відповідності до результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП відносно ОСОБА_1 від 25.09.2023 року, записів стосовно виконавчого провадження по постанові АА 905708 від 19.05.2004 не знайдено.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як роз?яснено п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, наявність арешту майна, який накладено на виконання рішення суду, виконавче провадження якого відсутнє на даний час, перешкоджає позивачу скористатися своїм правом на спадкування, так як квартира, яка є спадковою масою перебуває під арештом, що унеможливлює перехід права власності від померлих до позивача.

Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 не звертається з вимогою про стягнення оплаченого судового збору не звертався, тому судовий збір не стягується.

Керуючись ст. 317, 319 ЦК України, ст. ст. 19, 175, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення нерухомого майна з-під арешту, задовольнити.

Скасувати арешт на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , номер обтяження № 22561 накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника АА 905708 від 19.05.2004 року виданої ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Похваліта С. М.