ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/6733/21
Номер провадження 22-ц/818/1161/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Козуб О. І.,

представник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» адвоката Клещ О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року в складі судді Штих Т.В., у справі № 638/6733/21 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з рухомого майна,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з рухомого майна.

Позов мотивований тим, що йому на праві приватної власності належить автомобіль Mitsubishi Grandis, 2006 pоку випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказав, що 24 березня 2021 року під час оформлення угоди з продажу належного йому майна стало відомо, що існує арешт, накладений на його автомобіль.

30 березня 2021 року він звернувся до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявами про припинення обтяжень, накладених постановами відповідача у виконавчих провадженнях № 29721040 та № 46435029. У відповідь на вказані заяви відповідач своїми листами від 02 квітня 2021 року № 30605 та № 30606 повідомив, що до Автоматизованої системи виконавчих проваджень перенесено всі незавершені виконавчі провадження станом на 05 січня 2017 року, а всі виконавчі провадження, які були завершені до 05 січня 2017 року зберігаються в окремому спецрозділі, який є архівною складовою частиною Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Згідно даних спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень на примусове виконання двічі надходив Виконавчий напис № 706 від 28 липня 2011року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С., про звернення стягнення на автомобіль, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , який на підставі договору застави транспортного засобу № 646/06-КВ/Z, посвідченого 14 вересня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за реєстровим номером 2018, переданий у заставу Товариству з обмеженою відповідальністю "Український промисловий Банк" (далі ТОВ "Український промисловий Банк"), та за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного рухомого майна, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (ПАТ «Дельта Банк») у розмірі 116 363,12 грн., а також 1 700,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Вперше виконавчий напис надійшов до відповідача 08 листопада 2011 року, у зв`язку з чим 10 листопада 2011 року відповідачем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 29721040, а 03 травня 2012 року - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що вчинено відповідний запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів рухомого майна. 21 листопада 2013 року відповідачем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий документ повернуто на адресу ПАТ «Дельта Банк».

Вдруге виконавчий напис надійшов до відповідача 28 січня 2015 року, у зв`язку з чим 30 січня 2015 року відповідачем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 46435029 та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що вчинено відповідний запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів рухомого майна. 22 лютого 2016 року відповідачем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий документ повернуто на адресу стягувача. Крім того, він звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області з заявою про надання інформації про наявні обмеження на проведення реєстраційних дій щодо належного йому автомобіля. Згідно відповіді (лист № 31/20-1367 від 21 квітня 2021 року) за базами даних на автомобіль накладені наступні обмеження:

-заборона відчуження на підставі договору застави, виданого приватним нотаріусом Слоневською Д.В. (вих. № 584/2-20) - з 27 вересня 2006 року;

-розшук та затримання ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП №29721040 (вих. № 6679) - з 08 травня 2012 року;

-арешт ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП № 29721040 (вих. № 6680) - з 10 травня 2012 року;

-розшук та затримання ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП № 46435029 (вих. № 2310) - з 03 березня 2015 року;

-арешт ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП № 46435029 (вих. № 1499) - з 19 лютого 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 50 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на 22 лютого 2016 року - день закінчення виконавчого провадження № 46435029) у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналогічна правова норма міститься у частині 2 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на цей час), згідно якої про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

За таких обставин, вважає, що обтяження, пов`язані з договором застави транспортного засобу № 646/06-КВ/Z від 14 вересня 2006 року та його примусовим виконанням (заборона відчуження, арешт, розшук та затримання) є такими, що на цей час обмежують та порушують права позивача, як власника автомобіля, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження цим майном, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Посилаючись на вказане позивач просив, зняти арешти, припинити розшук та затримання автомобіля Mitsubishi Grandis, 2006 pоку випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , накладені постановами Дзержинського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (на цей час - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків) у виконавчих провадженнях № 29721040 та № 46435029.

Скасувати заборону відчуження автомобіля Mitsubishi Grandis, 2006 pоку випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , вчинену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. на підставі договору застави транспортного засобу № 646/06-КВ/Z, посвідченого 14 вересня 2006 року за реєстровим номером 2018.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року позов задоволено.

Знято арешти, припинено розшук та затримання автомобіля Mitsubishi Grandis, 2006 pоку випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , накладені постановами Дзержинського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (на цей час - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 29721040 та № 46435029. Скасовано заборону відчуження автомобіля Mitsubishi Grandis, 2006 pоку випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , вчинену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. на підставі договору застави транспортного засобу № 646/06-КВ/Z, посвідченого 14 вересня 2006 року за реєстровим номером 2018.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що строк пред`явлення виконавчого напису нотаріуса № 706 від 28 липня 2011 року, на підставі якого були відкриті виконавчі провадження № 29721040 та № 46435029, на цей час закінчився. Згідно частини 3 статті 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 22 лютого 2016 року - день закінчення виконавчого провадження № 46435029) строк його пред`явлення до виконання поновленню не підлягає, у зв`язку з чим зазначений виконавчий документ на цей час є таким, що не підлягає виконанню, а тому відсутні підстави для арешту майна позивача та заборон на його відчуження. Отже, обтяження, пов`язані з договором застави транспортного засобу №646/06-КВ/Z від 14 вересня 2006 року та його примусовим виконанням (заборона відчуження, арешт, розшук та затримання) є такими, що на цей час обмежують та порушують права позивача, як власника автомобіля, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження цим майном, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. Будь-яких відомостей або доказів щодо спростування вказаної інформації відповідачем до суду не надано.

13 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»), подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просило, з урахуванням доповнень, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 15 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено Договір про відступлення права вимоги № 2258/К від 15 червня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьової А.В., за реєстровим номером 403. Відповідно до умов вказаного договору первісний кредитор ПАТ «Дельта Банк» передав (відступив) новому кредитору ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 646/06-Вк від 14 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» та договором застави № 910-0071042/Zфкв-08 від 24 липня 2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк». Згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-04-22-000030-b від 18 травня 2020 року переможцем торгів є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Згідно платіжного доручення № 1545 від 09 червня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплатило ПАТ «Дельта Банк» 3 086 830, 68 грн, яка зазначена у протоколі електронного аукціону та у пункті 4 Договору. Таким чином, до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшли усі матеріальні права та обов`язки кредитора ПАТ «Дельта Банк» за кредитними договорами та договорами застави. Ухвалюючи рішення суд задовольнив позовні вимоги про припинення обтяження, яке зареєстровано за договором застави, стороною якого з 15 червня 2020 року є заставодержатель ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Вважає, судом першої інстанції коло осіб - учасників справи визначено з порушенням норм процесуального закону та не дотримано вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про зняття арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту позивач пред`явив до неналежного відповідача та не пред`явив вимоги до належного відповідача, яким має бути стягувач, в інтересах якого накладено арешт на спірне майно боржника. Крім того, справа розглянута с порушенням правил підсудності.

28 червня 2023 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права. Крім того, сам по собі Договір про відступлення права вимоги не породжує ніяких правових наслідків, а лише є підставою для переходу прав від однієї сторони до іншої. Дійсною підставою для реєстрації обтяжень є виключно Договір застави транспортного засобу, на підставі якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна будо зареєстровано приватне обтяження за реєстровим номером 3745726 з терміном дії до 18 вересня 2011 року. Зазначив, що ПАТ «Дельта Банк» не реєстрував свої права в державному реєстрі обтяжень рухомого майна як заставодержатель і як правонаступник ТОВ «Український промисловий банк», приватне обтяження якого було автоматично виключено з вказаного реєстру ще 18 березня 2012 року, а виконавче провадження закінчено більш ніж за п`ять років до моменту звернення з позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Козуб О. І., які проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін, представника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» адвоката Клещ О. В., яка підтримала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції вказаними вимогам не відповідає виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності автомобіль Mitsubishi Grandis, 2006 pоку випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого РЕВ міжрайонного відділу № 1 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 13 вересня 2006 року.

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про припинення обтяжень у зв`язку з закриттям виконавчих проваджень № 29721040 та № 46435029 та про видачу постанови про його закриття (а.с. 6, 8).

Відповідно до листів Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 02 квітня 2021 року № 30605 та № 30606 до Автоматизованої системи виконавчих проваджень перенесено всі незавершені виконавчі провадження станом на 05 січня 2017 року, а всі виконавчі провадження, які були завершені до 05 січня 2017 року зберігаються в окремому спецрозділі, який є архівною складовою частиною Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Згідно даних Спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень на примусове виконання двічі надходив Виконавчий напис № 706 від 28 липня 2011 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С., про звернення стягнення на автомобіль, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , який на підставі договору застави транспортного засобу № 646/06-КВ/Z, посвідченого 14 вересня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за реєстровим номером 2018, переданий у заставу ТОВ "Український промисловий банк". За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного рухомого майна мають бути задоволені вимоги ПАТ "Дельта Банк" у розмірі 116 363,12 грн, а також 1 700,00 грн за вчинення виконавчого напису.

Вперше виконавчий напис надійшов до Дзержинського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 08 листопада 2011 року, у зв`язку з чим 10 листопада 2011 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 29721040, а 03 травня 2012 року - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що вчинено відповідний запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів рухомого майна. 21 листопада 2013 року виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий документ повернуто на адресу стягувача ПАТ «Дельта Банк».

Вдруге виконавчий напис надійшов до Дзержинського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 28 січня 2015 року, у зв`язку з чим 30 січня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 46435029 та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що вчинено відповідний запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів рухомого майна. 22 лютого 2016 року виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий документ повернуто на адресу стягувача ПАТ «Дельта Банк».

Зазначеними листами Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 02 квітня 2021 року № 30605 та № 30606 позивача повідомлено про відсутність підстав для припинення обтяжень (а.с.7, 9).

ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області з заявою про надання інформації про наявні обмеження на проведення реєстраційних дій щодо належного йому автомобіля.

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 21 квітня 2021 року №31/20-1367 на звернення ОСОБА_1 за базами даних на автомобіль накладені наступні обмеження :

-заборона відчуження на підставі договору застави, виданого приватним нотаріусом Слоневською Д.В. (вих. №584/2-20) - з 27 вересня 2006 року;

-розшук та затримання ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП № 29721040 (вих. №6679) - з 08 травня 2012 року;

-арешт ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП № 29721040 (вих. №6680) - з 10 травня 2012 року;

-розшук та затримання ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП № 46435029 (вих. № 2310) - з 03 березня 2015 року;

-арешт ТЗ на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ по ВП № 46435029 (вих. № 1499) - з 19 лютого 2015 року (а.с. 13).

15 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення права вимоги № 2258/К від 15 червня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьової А.В., за реєстровим номером 403. Відповідно до умов якого, первісний кредитор ПАТ «Дельта Банк» передав (відступив) новому кредитору ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 646/06-Вк від 14 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» та договором застави № 910-0071042/Zфкв-08 від 24 липня 2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» (а.с. 75-82).

Згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-04-22-000030-b від 18 травня 2020 року переможцем торгів став ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с. 83).

Згідно платіжного доручення № 1545 від 09 червня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплатило ПАТ «Дельта Банк» 3 086 830, 68 грн (а.с. 48).

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що містяться в постанові № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» питання щодо звільнення майна з під-арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права:

- на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом У11 ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад - адміністративного);

- особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна.

Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах.

Щодо заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог закону в межах виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами розділу VІІ ЦПК України.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Керуючись наведеними правовими нормами, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, - стягувача у виконавчому провадженні.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Разом з тим відповідачами у такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, накладеного в межах виконавчих проваджень, позивач свої вимоги заявив до відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та не пред`явив їх до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто, в даному випадку відповідачем повинен бути стягувач, в інтересах якого накладено арешт і який в зв`язку з накладенням арешту набуває певні права щодо арештованого майна боржника (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом).

При розгляді справи суд першої інстанції не було вирішено питання про заміну неналежного відповідача відповідно до вимог статті 51 ЦПК України.

Оскільки позивачем не заявлено позовні вимоги до належного відповідача, а саме стягувача, яким, виходячи із хронології дат відкриття виконавчих проваджень, що наведені вище, мало бути ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в інтересах якого накладено арешт на майно боржника, то такий позов задоволенню не підлягає.

Відмова в задоволенні позову з підстав заявлення вимог до неналежного відповідача не позбавляє позивача права на пред`явлення вимог до належного відповідача в майбутньому.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 2 - 4 частина 1 статті 376 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При поданні апеляційної скарги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплатило судовий збір в розмірі 4086,00 грн., який було внесено двома платіжними інструкціями № 5727 від 15 травня 2023 року у сумі 1362,00 грн (а.с. 111) та № 5842 від 02 червня 2023 року у сумі 2724 грн.(а.с. 123).

На підставі норм статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 4086,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з рухомого майна залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ФПН НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» () - 4086,00 (чотири тисячі вісімдесят шість) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 10 липня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б.Яцина