КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/5139/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Головко Ю.Г.,

у цивільній справі 757/68343/21-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення стягнутих за виконавчим провадженням коштів,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «ПриватБанк» за результатами розгляду якого просила стягнути безпідставно набуті кошти у сумі 10 129 грн. 79 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 6 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у справі № 243/6939/17 стягнуто з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 липня 2007 року у сумі 45 142 грн. 71 коп. Рішенням суду від 09 квітня 2020 року вказане заочне рішення було скасовано та ухвалено нове, про стягнення з неї заборгованості у сумі 4 040 грн. 94 коп. та судового збору у сумі 125 грн. 44 коп. Проте, до скасування заочного рішення, із неї вже були стягнуті на користь банку кошти у сумі 10 129 грн. 79 коп., а відтак, вони підлягають поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути на її користь безпідставно набуті кошти у сумі 10 129 грн. 79 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 6 500 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що оскільки правова підстава (вчинення виконавчих дій), на якій ПАТ КБ «ПриватБанк» набуло кошти від неї, відпала, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна потерпілому в натурі.

16 березня 2023 року від відповідача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що останній не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Зазначаючи, що висновок суду першої інстанції про неправильно обраний позивачем спосіб захисту, є правильним та відповідає матеріалам справи. При цьому, обрання позивачем неналежного способу захисту, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячиз наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються положеннями ст. 1212 ЦК України, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, при цьому, зважаючи на характер спірних правовідносин, належному способу захисту інтересу ОСОБА_1 відповідає заява про поворот виконання судового рішення.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у справі 243/6939/17 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором № б/н від 19 липня 2007 року, яка станом на 30 червня 2017 року складає: - заборгованість за кредитом 3556 грн. 91 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 41568 грн. 47 коп., заборгованість за пенею та комісією 17 грн. 33 коп., а всього 45 142 грн. 71 коп.

Відділом ДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (виконавче провадження № 55145023) на виконання заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у справі 243/6939/17, у період з 01 липня 2018 року по 30 вересня 2020 року з неї були стягнуті кошти у сумі 10 129 грн. 79 коп.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2020 року заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному провадженні.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2020 року у справі 243/6939/17 з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором № б/н від 19 липня 2007 року, яка станом на 30 червня 2017 року складає заборгованість за кредитом 3 505 грн. 91 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 535 грн. 03 коп. за період з 01 червня 2014 року по 31 березня 2015 року, а всього 4 040 грн. 94 коп.

Відділом ДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (виконавче провадження № НОМЕР_1) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягувалася заборгованість за договором № б/н від 19 липня 2007 року в розмірі 4 695 грн. 03 коп.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття майна виникають за наявності таких умов: наявність факту набуття або зберігання майна; набуття або зберігання здійснено за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для набуття або зберігання майна.

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/2020 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

В свою чергу, ч. 1 ст. 444 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частиною 9 ст. 444 ЦПК України передбачено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом апеляційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що під поворотом виконання слід розуміти повернення позивачем відповідачеві всього одержаного ним за скасованим (зміненим) рішенням, вирішення якого можливе судом, який розглядав справу як суд першої інстанції лише у разі вжиття апеляційним чи касаційним судом чітких, визначених процесуальних дій та прийняття відповідних рішень.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року N 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві стягнене з нього за скасованим рішенням.

З наведено вище слідує, що поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.

Схожий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, провадження № 61-14640сво18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц, провадження № 14-375цс19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) дійшла висновку про те, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Оскільки у справі, що переглядається, грошові кошти були набуті відповідачем на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення у порядку, передбаченому ст. 444 ЦПК України, у зв`язку з чим, обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову про стягнення безпідставно набутих коштів у порядку ст.1212 ЦК України.

Посилання скаржника на те, що спірних правовідносин підлягають застосуванню положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна потерпілому в натурі, є помилковим, виходячи з вищенаведеного.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування на підставі доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених положеннями п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених положеннями п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: