печерський районний суд міста києва
07 грудня 2023 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Соколова О.М.,
при секретарі судового засідання - Матвійчуку В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів, 3% річних, -
У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів, 3% річних.
В обґрунтування зазначено, що предметом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» є надання житлово-комунальних послуг фізичним та юридичним особам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку у складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою: АДРЕСА_1 .
Одна з квартир даного житлового комплексу, за АДРЕСА_2 , загальною площею 194,10 кв. м., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (1/2 частка квартири), ОСОБА_2 (1/4 частка квартири) , ОСОБА_3 (1/4 частка квартири), на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 14.05.2005 р., виданого Головним управлінням житлового забезпечення (Київська міська державна адміністрація), на підставі Наказу від 21.04.2005 року № 718-С/КІ, договору дарування, частини квартири,серія та номер 875, виданий 20.10.2016 року, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк А.В., договору дарування, частини квартири, серія та номер 857, виданий 20.10.2016 р., видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк А.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень відносно ОСОБА_1 (з відкриттям розділу), індексовий номер: 27208066 від 17.12. 2015 р. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень відносно ОСОБА_4 (з відкриттям розділу), індексовий номер: 31963384 від 20.10. 2016 р. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень відносно ОСОБА_3 (з відкриттям розділу), індексовий номер: 31963384 від 20.10.2016.
Незважаючи на те, що ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» свої обов`язки, направлені на здійснення обслуговування та поточний ремонт житлового будинку, приміщень будинку, забезпечення роботи технічного обладнання та інженерних мереж, комунікацій відповідно до технічних вимог законодавства, відповідних підзаконних актів, забезпечення надання належної якості комунальних та інших послуг власникам житлових, нежитлових та інших споруд будинку, в тім числі й ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виконувало та виконує своєчасно та в повному обсязі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свої обов`язки щодо не пізніше 15 числа наступного місяця вносити оплату на рахунок Житлово- експлуатаційного підприємства не виконують в повному обсязі.
Тобто, користуючись усіма зручностями-наявними комунальними послугами, відповідачі по справі відмовляються приймати участь в утриманні будинку, його приміщень, прибудинкової території, оплати отриманих комунальних послуг.
Тому станом на 31.01.2023 року відповідачі має загальну заборгованість основного боргу за отримані послуги перед позивачем на загальну суму 18 275,86 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи документами.
Однак, як зазначає позивач, даний позов має ті ж самі обставини та предмет, про те позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за інший період.
Відтак, оскільки відповідачі в добровільному порядку не виконують своїх зобов`язань позивач був змушений звернутись до суду, а тому просить суд:
- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32», ідентифікаційний код 32492922, 23 035, 98 грн. основного боргу , 18 275,86 грн., - стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 9 600,00 грн. та суму судового збору.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 06.04.2023 року, відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги підтримали, просили задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомили, крім того на адресу суду повернувся поштовий конверт, з відміткою «адресат відсутній».
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не подав.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов`язує.
Згідно зі статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» надає фізичним та юридичних особам житлово-комунальні послуги, послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку у складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою: АДРЕСА_1 .
Одна з квартир даного житлового комплексу, за АДРЕСА_2 , загальною площею 194,10 кв. м., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (1/2 частка квартири), ОСОБА_2 (1/4 частка квартири) , ОСОБА_3 (1/4 частка квартири), на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 14.05.2005 р., виданого Головним управлінням житлового забезпечення (Київська міська державна адміністрація), на підставі Наказу від 21.04.2005 року № 718-С/КІ, договору дарування, частини квартири,серія та номер 875, виданий 20.10.2016 року, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк А.В., договору дарування, частини квартири, серія та номер 857, виданий 20.10.2016 р., видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк А.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень відносно ОСОБА_1 (з відкриттям розділу), індексовий номер: 27208066 від 17.12. 2015 р. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень відносно ОСОБА_4 (з відкриттям розділу), індексовий номер: 31963384 від 20.10. 2016 р. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень відносно ОСОБА_3 (з відкриттям розділу), індексовий номер: 31963384 від 20.10.2016.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року (п.5) зазначено, що житлово- комунальні послуги це-результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів і правил, що здійснюються на підставі відповідних договорів про надання жилого-комунальних послуг. Аналогічне зазначеному в даному абзаці міститься в «Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05. 2005 року за №76, діючого і на даний час.
В ст. 7, п.п. 1, 5 обумовленого Закону мовиться, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, зазначених законом, оплачувати надані послуги за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
В ст. 9, п1 Закону зазначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідних договорів.
Лише ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» має (мало) відповідні договори з Київводоканалом, Київенерго, Нафтогазом України та іншими виробниками послуг зокрема водо та електропостачання, вивіз сміття, закупівлю газу на виробництво та постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання на котельній та теплопунктах, що перебувають в його управлінні. Та лише ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» надає вищевказані послуги безпосередньо до квартир будинків, що також перебувають на обслуговуванні ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32».
Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами, затвердженими розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 червня 2009 року № 760 «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», від 31 серпня 2009 року № 980 «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення», від 01 серпня 2017 року № 932, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 14 серпня 2017 р. за № 158/1750, яким були встановлені Тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, в якому конкретно наявні позиції по ТОВ «Об`єднання мешканців «ПРОЗОРО» (ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32», із зазначенням конкретних будинків розташованих по АДРЕСА_1 ).
Нарахування за послуг теплової енергії здійснювалось на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 травня 2017 року № 524, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 19 травня 2017 р. за № 95/1687, «Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води та вартості витрат з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії Товариству з обмеженою відповідальністю «Об`єднання мешканців «ПРОЗОРО» (ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32»).
Оскільки, відповідачами порушувалося зобов`язання по оплаті наданих послуг, що встановлено умовами договору, то відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу, за ними обраховується прострочена заборгованість.
Згідно з доводами позивача, відповідачі мають заборгованість за надані послуги, також відповідачі ухиляються від виконання покладеного на них обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим, станом на 31.01.2023 року за ними обраховується заборгованість на загальну суму 18 275,86 грн.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідачів є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг.
Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (стаття перша Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до пункту п`ятого частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття перша, частина друга статті третьої, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України (постанова № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року).
Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що відповідачі ухиляються від оплати наданих їм послуг з утримання будинку та прибудинкової території, нарахована позивачем заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, станом на 31.01.2023 року у розмірі 18 275 грн. 86 коп. підлягає стягненню з відповідачів.
На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами не оспорюється.
Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідачів вони не спростовані.
Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів.
Так, за змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду: копію договору про надання правової допомоги, та акт прийняття - надання правової допомоги. Разом з цим, представником не надано квитанції про оплату послуг адвоката, відтак, стягнення витрат не підлягає задоволенню, оскільки не є належним чином підтвердженими.
Керуючись ст. ст. 10, 64, 66, 67, 179, 191 ЖК України, ст.ст. 10,11,76, 81, 263,264,265, 280, 344-355 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса 32» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів, 3% річних - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» заборгованість у розмірі 18 275,86 грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.
Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт (серія, номер) НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт (серія, номер) НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт (серія, номер) НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 07.12.2023.

Суддя О.М.Соколов