"04" липня 2023 р. Справа № 363/4593/22
04.07.2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Котлярової І.Ю.,
при секретарі - Тищенко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгородцивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.01.2023 року по справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень, відзиву проти позову тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 31.08.2021 року у справі № 363/3433/21, встановлено, що 26 березня 2021 року о 14 год. 30 хв. в м. Київ по вул. Деміївська 13, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності, не скористався допомогою сторонніх осіб, та здійснив наїзд на автомобіль Peugeot 108 д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 , порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди не дочекався приїзду поліції для оформлення матеріалів ДТП та залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. Даною постановою суду визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. Провадження в справі щодо ОСОБА_2 про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
22.05.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 200022546, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля марки Peugeot 108 д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» згідно полісу № ЕР - 203752968.
11.06.2021 року ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування.
11.06.2021 року було проведено огляд транспортного засобу «Peugeot 108», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 щодо пошкоджень, завданих внаслідок ДТП від 26 березня 2021 року та складено акт огляду колісного транспортного засобу, в якому описано характер пошкоджень та фото-таблицю пошкоджень.
На підставі ремонтної калькуляції № 2138965 від 03.09.2021 року транспортного засобу «Peugeot 108», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було розраховано суму страхового відшкодування, що підлягає виплаті потерпілій особі у розмірі 4 920,22 грн.
Факт ДТП від 26 березня 2021 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 2138965-1 від 07.09.2021 року.
21.10.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір № 21/10/2021 про відступлення права вимоги від 21 жовтня 2021 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Відтак, позивач отримала право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 200022546 від 22.05.2020 року.
09.11.2021 року на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу.
Станом на час звернення до суду з позовом відповідач погашення заборгованості в добровільному порядку не провів.
Частиною ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.п. «а, в» п.38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Як вбачається з наведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до Договору № 21/10/2021 від 21.10.2021 року про відступлення права вимоги, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 перейшло право вимоги до ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача 4 920, 22 грн. в порядку регресу.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, з огляду на встановлену вину відповідача у скоєнні ДТП, здійснення виплати з боку ПрАТ «СК «ВУСО», а також переходу права вимоги про відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування до ФОП ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо судових витрат на правову (правничу) допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Заявлена сума на правову допомогу в розмірі 10 916, 40 гривень підтверджується, наданими суду доказами: договором про надання правової допомоги № 17 від 10.02.2021 року, додатковою угодою № 1 - акт приймання передачі правової (правничої) допомоги від 11.01.2022 року та квитанцією до прибуткового касового ордера від 11.01.2022 року, про сплату ФОП ОСОБА_1 на користь адвоката Мазуренка С.С. коштів у розмірі 10 916, 40 гривень.
Отже, судом встановлено, що з боку позивача дійсно були понесені судові витрати на правничу допомогу, розмір яких склав 10 916, 40 гривень.
Однак, на думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 916,40 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути у розмірі 4 000 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у справі у розмірі 1 044, 50 грн.
Керуючись статтями 512, 514, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 10, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4 920 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять) гривень 22 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 044 (одну тисячу сорок чотири) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя: І.Ю. Котлярова