Справа №203/2807/22
Провадження №2/0203/309/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-представниці позивача ОСОБА_1 ;

-представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

у с т а н о в и в:

1. 01 серпня 2022 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2007 між АКБСР «УКСОЦБАНК» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач одержав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. На забезпечення виконання договірних зобов`язань між АКБСР «УКСОЦБАНК», з одного боку, та ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (правонаступниками якої після її смерті є відповідачі), з другого боку, було укладено договір іпотеки житлового приміщення. Відповідачі не виконали свої зобов`язання за кредитним договором. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 1 4, 37).

2. 28 листопада 2022 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що позивач значно порушив строк позовної давності, що є підставою для відмови йому у позові (а.с.а.с. 81 89, 99).

3. 07 грудня 2022 року ОСОБА_5 подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що після смерті ОСОБА_6 прийняла спадщину в межах складеного на її користь заповіту, який не включав предмет іпотеки, отже вона не є належним відповідачем у справі (а.с.а.с. 100 103).

4. 19 січня 2023 року позивач подав до суду відповідь на відзив ОСОБА_4 , яку ухвалою від 15.03.2023 було повернуто у зв`язку з ненадісланням її копії на адресу відповідачів (а.с.а.с. 115 118).

5. 15 березня 2023 року у зв`язку із зміною позивачем найменування (АТ «Сенс Банк») суд постановив відповідну ухвалу (а.с.а.с. 107 111).

6. 31 травня 2023 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 154).

7. Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що 25.07.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач одержав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. На забезпечення виконання договірних зобов`язань між АКБСР «УКСОЦБАНК», з одного боку, та ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (правонаступниками якої після її смерті є відповідачі), з другого боку, було укладено договір іпотеки житлового приміщення. Відповідачі не виконали свої зобов`язання за кредитним договором.

8. Представниця ОСОБА_4 у суді заперечувала проти позову, пояснивши, що позивач значно порушив строк позовної давності, що є підставою для відмови йому у позові. Крім того, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 спадщину не приймав.

9. Представник ОСОБА_5 у суді також заперечував проти позову, пояснивши, що після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 прийняла спадщину в межах складеного на її користь заповіту, який не включав предмет іпотеки, отже вона не є належним відповідачем у справі.

10. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

11. Судом встановлено, що 25.07.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКСОЦБАНК» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту №085/М/13-7, за умовами якого відповідач одержав кредит в сумі 198 000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,5% на рік строком до 24.07.2017 (а.с.а.с. 6 17).

12. Виконання позичальником договірних зобов`язань з повернення кредитних коштів було забезпечено двома іпотечними договорами:

- №672 від 25.07.2007, укладеним між АКБСР «УКСОЦБАНК» та ОСОБА_4 , предметом якого стало належне останньому приміщення №4 у будинку АДРЕСА_2 вартістю 157 400,00 доларів США. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. і зареєстрований у реєстрі за №6625 (а.с.а.с. 91 95);

- №673 від 25.07.2007, укладеним між АКБСР «УКСОЦБАНК», з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , з другого боку, предметом якого стала належна останнім квартира АДРЕСА_1 вартістю 120 000,00 доларів США. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. і зареєстрований у реєстрі за №6624 (а.с.а.с. 18 20).

13. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. За життя остання склала заповіт, за яким ОСОБА_5 заповіла 1/4 частину будинку АДРЕСА_3 , а ОСОБА_4 решту майна, де б воно не було, та з чого з воно не складалося. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. і зареєстрований у реєстрі за №2063 (а.с. 104).

14. 08 липня 2009 року ОСОБА_5 звернулася до П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 (а.с. 140-звор.).

15. 21 березня 2018 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (правонаступник АКБСР «УКСОЦБАНК») у позасудовому порядку набув право власності на приміщення АДРЕСА_4 (а.с. 90).

16. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості останній платіж позичальника за кредитним договором відбувся 18.09.2008, а сам розрахунок не містить відомостей про звернення стягнення на предмет іпотеки 21.03.2018 (а.с.а.с. 32 34).

17. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

18. Згідно з частиною 1 статті 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

19. Таким чином, зважаючи на складений ОСОБА_6 заповіт, після її смерті спадщина відкрилася лише для двох спадкоємців відповідачів. При цьому з огляду на зміст заповіту ОСОБА_5 прийняла спадщину лише у вигляді 1/4 частини будинку АДРЕСА_3 .

20. За правилами, встановленими частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

21. Частиною 1 статті 4 ЦПК визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

22. За приписами частини 1 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

23. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

24. При цьому такий захист забезпечується судом винятково в разі, якщо він встановить, що права, свободи чи інтереси особи, що звернулася до суду, порушені.

25. Судом було встановлено, що ОСОБА_5 як спадкоємець померлого іпотекодавця ( ОСОБА_6 ) спадщину у вигляді предмету іпотеки не приймала (і не мала права приймати).

26. З огляду на викладене ОСОБА_5 жодним чином не порушувала майнові права позивача, отже позов у частині вимог, висунутих їй, задоволенню не підлягає.

27. Відповідно до статей 256, 257, частини 1 статті 260 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу.

28. Згідно з частиною 1 статті 254 ЦК строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

29. За правилами, встановленими частиною 1 статті 261, ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

30. Частинами 3, 4 статті 267 ЦК визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

31. Судом встановлено, що за спірними правовідносинами позовна давність закінчилася, оскільки почалася 25.07.2017 (наступний день за днем настання терміну останнього платежу за кредитним договором) і закінчилася відповідно 24.07.2020.

32. Відтак, оскільки ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності, а позивач подав позов з порушенням вказаного строку (01.08.2022), суд, керуючись приписами частини 4 статті 267 ЦК, вважає за необхідне у позові до нього також відмовити.

33. Оцінюючи доводи позову в частині пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника, суд також зважає на таке.

34. За приписами частин 3, 4 статті 1281 ЦК якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

35. Судом встановлено, що про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 позивач дізнався 23.12.2021, отже шестимісячний строк, визначений приведеною вище нормою, сплив 23.06.2022. Доводів щодо причин порушення зазначеного преклюзивного строку позовна заява не містить.

36. Відмовляючи у задоволенні заявленого у справі позову, суд також вважає за необхідне звернути увагу позивача на недотримання ним принципу добросовісності, закріпленого у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК.

37. Відповідно до вимог ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

38. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, 06.12.2007).

39. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004).

40. Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору аб о відповідного правовідношення.

41. У подібній правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018, ухваленій у справі №338/180/17, було застосовано доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

42. В основі доктрини «venire contra factum proprium» знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

43. Судом було встановлено, що 21.03.2018 ПАТ «Укрсоцбанк» у позасудовому порядку набув право власності на один з предметів іпотеки приміщення №4 у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 90).

44. При цьому, незважаючи на те, що в такий спосіб позивач одержав принаймні більшу частину позичених у нього коштів, цей правочин не був урахований у наданому до позову розрахунку. Жодних пояснень з цього приводу від представниці позивача судом отримано також не було.

45. Крім того, судом встановлено, що від 18.09.2008 (день останнього платежу за кредитним договором) і принаймні протягом десяти років (до 21.03.2018), незважаючи на абсолютну відсутність платежів від ОСОБА_4 , позивач не вживав жодних дій з повернення позичених у нього коштів, і вперше звернувся до суду лише 01.08.2022 за чотирнадцять років.

46. Очевидно, що такі дії позивача містять ознаки недобросовісності.

47. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленого у справі позову

48. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Акціонерному товариству «Сенс Банк» (ідентифікаційний код 23494714; 03150, Україна, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) у позові до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 10 липня 2023 року.

Суддя М.О. Католікян