26 грудня 2023 року м.Суми
Справа №574/647/23
Провадження № 22-ц/816/1972/23
Судді Сумського апеляційного суду Криворотенка В.І. стосовно постанови колегії суддів Сумського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Петльованої Н.С. на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 вересня 2023 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
З матеріалів справи вбачається, що у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття; а також витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
13 липня 2023 року Буринським районним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 05 липня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 268,40 грн.
Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15 вересня 2023 року, у якій ухвалою цього ж суду від 29 вересня 2023 року виправлено описку, у задоволенні клопотання представника стягувача - адвоката Петльованої Н.С. про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, - відмовлено.
ОСОБА_1 не погодилась з ухвалою суду про відмову у компенсації витрат на правничу допомогу та через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.
Постановою Сумського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петльованої Н.С. залишено без задоволення, а ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 вересня 2023 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду обґрунтована тим, що справа розглянута в порядку наказного провадження, проте відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а тому, ураховуючи особливості розгляду справ наказного провадження, витрати на правничу допомогу не відшкодовуються. Також суд вказав, що на відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», склад та розмір витрат на правничу допомогу входять до предмета доказування у справі, в якій сторони, користуючись принципами змагальності та диспозитивності судового процесу, обґрунтовують свої вимоги та заперечення не лише стосовно вимог по суті спору, а й з приводу витрат на правничу допомогу.

У свою чергу, в наказному провадженні розглядаються безспірні вимоги, що виключає можливість стягнення судовим наказом витрат на професійну правничу допомогу. Також апеляційний суд звернув увагу на те, що у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину у частці від заробітку боржника, останній позбавлений можливості подати заяву про скасування судового наказу, проте має право відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Отже, апеляційний суд вважав, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у стягненні на користь заявниці витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуюсь з рішенням колегії суддів апеляційного суду і на підставі ч. 3 ст. 35 ЦПК України вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 понесла у справі про видачу судового наказу про стягнення аліментів судові витрати зі сплати адвокату Петльованій Н.С. витрат на правничу допомогу у сумі 4000 грн (а.с. 11, 12, 13-16, 17, 19).

Оскільки ст. 168 ЦПК України зобов`язує суд у судовому наказі стягнути з боржника всі судові витрати, понесені заявником, у тому числі і витрати на правничу допомогу, витрати яких заявниця підтвердила доказами, тому місцевий суд не мав передбачених процесуальним законом підстав для висновку про неможливість стягнення вказаних витрат, такий висновок суперечить вимогам ст. 168 ЦПК України.

Не стягуючи витрати на правничу допомогу заявниці, суд фактично порушує її право отримати відшкодування таких витрат, понесених у наказному провадженні за умови повного задоволення її вимог, що суперечить загальним засадам цивільного судочинства, що полягають у його пропорційності та диспозитивності. Захистити вказане порушення права на відшкодування витрат на правничу допомогу заявниця не зможе іншим шляхом, зокрема, пред`явивши позов до боржника (про відшкодування шкоди), оскільки суд відмовить заявниці у стягненні витрат на правничу допомогу, зазначивши, що такі витрати не є шкодою, а є судовими витратами, які понесені в іншому судовому провадженні, в якому і повинне вирішуватись питання щодо їх відшкодування.

Зазначаючи про неможливість стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на те, що боржник позбавлений можливості висловити свою думку щодо їх розміру, співмірності і обґрунтованості, вважаю, що суд при вирішенні питання стягнення даних витрат не позбавлений можливості самостійно дати оцінку обґрунтованості понесених витрат, таких заборон у наказному провадженні процесуальний закон не містить, а також зазначити у судовому наказі суму витрат, які є доведеними, співмірними і обґрунтованими. Таким чином суд дотримається дисбалансу між заявницею і боржником в частині вирішення цього питання з огляду на те, що боржник при вирішенні даних вимог (стягнення аліментів) позбавлений права подати заяву про перегляд судового наказу, навіть у частині завищеного на його думку розміру витрат на правничу допомогу.

Вимоги про стягнення аліментів, що вирішуються у наказному провадженні, є специфічною категорією, так як за даними вимогами стоять інтереси дитини, мати якої у зв`язку з ухиленням батька від сплати аліментів змушена звертатися до суду з відповідною заявою і не позбавлена права скористатись правовою допомогою у цьому провадженні.

З огляду на це, на мою думку, законодавець не забороняє суду при винесенні судового наказу вирішувати питання про відшкодування всіх судових витрат, що понесені заявницею, зокрема і витрат на правничу допомогу.

Таким чином вважаю, що є всі підстави для задоволення апеляційної скарги.

Окрема думка виготовлена 26 грудня 2023 року.

Суддя Сумського апеляційного суду В.І.Криворотенко