Провадження № 2-з/361/183/23
У Х В А Л А
15 грудня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Радзівіл А.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування,-
ВСТАНОВИВ :
У жовтні 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва поданий даний позов.
19 жовтня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження майна, а саме:
В обґрунтування поданої заяви, зазначено, що позивачем ОСОБА_1 після відкриття провадження за даним позовом подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09.10.2023 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову, за змістом якої ОСОБА_2 заборонялося б вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна відмовлено з причин недостатнього обґрунтування необхідності призначення вищевказаного забезпечення, в частині відсутності переконливих доказів імовірності вчинення відповідачем дій спрямованих на відчуження зазначеного майна.
За даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.09.2023 р. усвідомлюючи, що в разі задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 уклав фраудаторні договори (правочини спрямовані на зменшення свого майна з метою приховування його від ймовірного звернення стягнення на це майно), а саме договори дарування щодо:
У всіх згаданих вище договорах набувачем є ОСОБА_3 , яка є близькою особою для відповідача (дружиною) і набула майно безоплатно.
Зазначене дає підстави стверджувати, що дані договори є очевидно недобросовісними, фраудаторними та такими, що зводяться до зловживання правом, метою укладення яких є приховання цього майна від звернення на нього стягнення в рахунок невиконаного належним чином зобов`язання за договором позики (укладеним в формі розписки).
Заявник зазначив, що вказані обмеження стосуються лише заборони вчиняти дії щодо розпорядження та відчуження майна, що не позбавляють права власності та носять тимчасовий характер, тобто особа зможе користуватись вказаними об`єктами, в тому числі надавати їх в оренду.
Такий захід забезпечення позову, як заборона власнику вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, є менш обтяжливим для обох сторін, виходячи із змісту позовних вимог.
Заявник зазначив, що у випадку не забезпечення позову, вбачається виправданий ризик, відчуження обдарованою ( ОСОБА_3 ) вказаного майна на користь третіх осіб з метою уникнення наслідків, які може спричинити рішення суду щодо стягнення грошових коштів. Первинні дії ОСОБА_2 в укладенні фіктивних правочинів на користь дружини свідчать про ризик вчинити такі ж дії обдарованою, з врахуванням предмету даного позову (оплатно, на користь осіб, з якими доказово, буде неможливо обґрунтувати їх пов`язаність).
20 жовтня 2023 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва матеріали даної справи передані за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.
14 грудня 2023 року матеріали даної справи надійшли до Броварського міськрайонного суду Київської області.
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2023 року вказана справа передана судді Радзівіл А.Г.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Згідно із п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", відповідно до якої, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта видно, що власником вищезазначеного майна є ОСОБА_3 .
Враховуючи зміст позовних вимог із якими позивач звернувся до суду, надані представником позивача докази в обґрунтування поданої заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такої заяви, оскільки наведені у заяві обґрунтування не підтвердження належними та достовірними доказами про те, що існує реальна загроза чи утруднення майбутнього виконання рішення суду, до матеріалів не надані копії договорів дарування переліченого майна, окрім того вказуючи на те, що у відповідача ОСОБА_2 виник борг перед позивачем, не надано доказу отримання відповідних грошових коштів (письмової розписки) боржником.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -
Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Радзівіл А.Г.