ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1570/23Головуючий у 1-й інстанції Коротича І.А.
Провадження № 22-ц/817/1029/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 601/1570/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року, ухваленого суддею Коротичем І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Універсал Банк про зобов`язання перерахувати заборгованість,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до АТ Універсал Банк, у якому просив зобов`язати АТ «Універсал Банк» перерахувати заборгованість ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_1 , відкритому за анкетою-заявою від 24.05.2018 на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням автоматично утриманих як відсотки 52401.40 гривень .

В обґрунтування позову посилається на те, що між ним та АТ «Універсал Банк» підписана Анкета-заява, згідно з якою ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. 25 лютого 2020 року кредитний ліміт був підвищений відповідачем самостійно на 27000.00 гривень до 45000.00 гривень. 24 лютого 2021 року кредитний ліміт був підвищений відповідачем самостійно на 15000.00 гривень до 60000.00 гривень. Позивач протягом тривалого часу користувався кредитним лімітом, поповнюючи рахунок власними коштами, а АТ «Універсал Банк» здійснював їх автоматичне зарахування (списання) на поповнення кредитного ліміту.

Починаючи з жовтня 2020 року ОСОБА_1 помітив, що суми списання збільшились з мінімальних 391.26 гривень до 1398.41 гривень, проте вважав їх збільшенням в зв`язку із збільшенням АТ «Універсал Банк» кредитного ліміту, проти встановлення якого не заперечував, оскільки він визначений підписаною ним анкетою. Проте, як виявилось в подальшому із виписки/Рух коштів по картці від 13.06.2023 по рахунку, відповідачем здійснено нарахування та списання відсотків, які не були передбачені та погоджені між сторонами.

АТ «Універсал Банк» за період з 01 липня 2020 року по 01 квітня 2023 року (період визначено з урахуванням 3-х річного періоду позовної давності) безпідставно нараховано відсотки та списано кошти на загальну суму 52401.40 гривень. Вважаючи свої права споживача порушеними такими протиправними діями відповідача, позивач 28 травня 2023 року направив на адресу відповідача звернення, де обґрунтовано просив провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» з 24 травня 2018 року, з урахуванням коштів сплачених на погашення кредитного ліміту, автоматичного списання коштів банківською установою та про результати повідомити шляхом направлення на електронну адресу, а також надати інформацію про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надати виписку з рахунку/рахунків (щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум.

Однак, АТ «Універсал Банк» листом від 13 червня 2023 року зазначив, що розглянув звернення та повідомив, що для того, щоб знову почати користуватися пільговим періодом і відновити кредитну історію, позивачу потрібно поповнити картку на 68835.91 гривень. Відповідь на звернення щодо перерахунку не надав, до відповіді додав виписку по руху коштів, копію анкети за підписом ОСОБА_1 , примірник Умові правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» без будь-яких відомостей про погодження та ознайомлення, враховуючи, що анкета була подана ще до ПАТ «Універсал Банк», та розрахунок боргу станом на 12.06.2023, за яким сума до повного погашення станом на 13.06.2023 складає (з урахуванням кредитного ліміту, нарахованих відсотків) 69747.99 гривень. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до АТ Універсал Банк про стягнення грошових коштів в якості захисту прав споживачів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції безпідставно зазначив, що позивач погодився з Умовами та Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та послався на правову позицію сформовану в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 в справі № 561/77/19, проте вказана справа не є аналогічною за змістом, обставинами справи та заявленим правом цивільного захисту позивача, тому застосована безпідставно.

Також не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору навіть інформацію, зазначену в Паспорті споживчого кредиту.

Термін "паспорт споживчого кредиту" вживається у Законі України "Про споживче кредитування" лише в розділі II "Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню" та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Слід врахувати, що інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). З огляду на норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.

Крім того, зі змісту Паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частини кредитного договору.

Отже, зазначені документи містять узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передують укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачають проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту розумів позивач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані АТ «Універсал банк» до відзиву на позовну заяву у розмірах і порядках нарахування.

Безпідставно прийняті та погоджені судом першої інстанції як укладені позивачем, надані відповідачем Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору про надання банківських послуг й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

АТ Універсал Банк подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначили, що при поданні позовної заяви ОСОБА_1 було не вірно обрано спосіб захисту свого нібито порушеного права, оскільки зобов`язання скасувати відсотки за кредитним договором не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення прав позивача.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпція правомірності правочину.

Це означає, що кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права набуті сторонами за ним, можуть, безперешкодно здійснюватись, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Таким чином, договір про надання банківських послуг, укладений між АТ Універсал Банк та ОСОБА_1 є правомірним правочином.

На дату підписання 24.05.2018 року Анкети-заяви ОСОБА_1 отримав у мобільному додатку monobank Умови і Правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і був з такими документами ознайомлений та мав такі примірники.

Твердження позивача, що він нібито не надавав згоди на нарахування процентів за користування кредитними коштами є хибним, оскільки ОСОБА_1 особисто звертався до Банку про збільшення та/або зменшення кредитного ліміту, а отже позивач, звертаючись до Банку погодився на запропоновані умови Банку, користувався даними кредитними коштами та здійснюючи оплату за користування кредитними коштами.

Щодо нарахування та списання нарахованих відсотків то, розрахунок процентів здійснюється за кожен календарний день періоду, протягом якого позивач як клієнт користувався кредитними коштами, на максимальну суму боргу в день за формулою: У випадку, якщо позивач допускає прострочення та не вносить кошти відповідно графіку та у відповідній сумі, то проценти за умовами договору списуються за рахунок кредитного ліміту, а отже такі проценти є погашеними за рахунок кредиту. Тому, за використання таких коштів Банк за умовами договору нараховує проценти. Оскільки за рахунок такого списання по факту надається сума кредитного ліміту для погашення процентів. Це відбувається тільки у тому випадку, якщо клієнт допускає прострочення і таке договірне зарахування відбувається за рахунок знову наданого кредиту (в межах ліміту).

За даними обставинами Банк не допускав порушення умов Договору, а позивач не доводить суду належними та достатніми доказами, що таке істотне порушення відбулося.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Звертаючи із позовом до суду ОСОБА_1 зазначив, що 24.05.2018 між ним та АТ «Універсал Банк» підписано Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно з якою ним було отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та отримано кредитну картку.

Починаючи з жовтня 2020 року помітив, що суми списання збільшились з мінімальних 391,26 грн до 1398,41 грн. Вважає, що умова щодо списання погашення відсотків по платіжній карті є такою, що порушує його права як споживача, оскільки з ним не погоджувався розмір відсотків.

Судом встановлено, що 24.05.2018 року ОСОБА_1 особисто було підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, за змістом пункту 2 якої клієнт погодилася, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

ОСОБА_1 на дату підписання анкети-заяви отримав в мобільному додатку Умови і правила, Тарифи з повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і був з такими документами ознайомлений, мав такі примірники, оскільки не здійснивши дій у мобільному додатку щодо ознайомлення із документами (отриманими примірниками) позивач не зміг технічно натиснути кнопку «Далі» і перейти до наступної дії. Факт укладення договору з АТ «Універсал Банк», отримання платіжної картки, користування грошовими коштами в межах кредитного ліміту та взагалі банківськими послугами в межах договору визнаються позивачем в позовній заяві, не заперечуються відповідачем, а тому не потребують доказування. Нарахування відсотків та їх списання здійснено відповідно до умов укладеного договору, який є чинним, його не визнано недійсним в цілому, чи в окремій частині, розірваним чи припиненим, а тому діє презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України.

На підтвердження своїх заперечень АТ «Універсал Банк» до відзиву надав копію анкети-заяви від 24.05.2018 року; виписки по рахунку за період з 24.05.2018 року по 12.06.2023 року; Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

Згідно пункту 10 анкети-заяви позивач надав право і доручив відповідачу здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком.

Долучена до відзиву анкета-заява від 24.05.2018 містить підписи ОСОБА_1 та представника АТ «Універсал Банк» Бабченко О.С. (а.с. 19).

Таким чином, з 24.05.2018 між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту, тобто було укладено кредитний договір.

Разом з відзивом представником відповідача було долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів у чинній редакції затвердженій протоколом №16 від 02.05.2018 року (а.с. 21-32).

За змістом Глави 1 «Терміни та визначення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору.

Відповідно до пункту 2.1 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи МаsterСагd, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Пунктом 2.3 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил визначено, що своїм підписом на Анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їх зміст та погоджується з викладеним.

Пунктами 2.1, 2.4, 2.5 глави 2 «Випуск платіжної картки» розділу II «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту картку на підставі Договору, що укладається шляхом підписання клієнтом Анкети заяви.

Відповідно до п. 5.2.1 Глави 5 Права та обов`язки сторін Розділу ІІ Умови випуску та користування Платіжними картками Умов і правил, Клієнт зобов`язується погашати Заборгованість та оплачувати послуги Банку в повному обсязі відповідно до Договору, в тому числі в разі пред`явлення претензії по зроблених операціях до моменту прийняття остаточного рішення щодо задоволення таких претензій.

Відповідно до п. 5.3.2 Глави 5 Права та обов`язки сторін Розділу ІІ Умови випуску та користування Платіжними картками Умов і правил, сторони домовились, що Банк має право у будь-який момент змінити розмір Кредитного ліміту в будь-яку сторону без попереднього повідомлення Клієнта.

Під час підписання Анкети-заяви 24.05.2018 року, було встановлено кредитний ліміт ОСОБА_1 на його банківській карті, після чого він неодноразово змінювався.

Згідно пункту 4.9 Глави 4 «Надання та обслуговування кредиту» Розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку.

П. 4.23 Глави 4 «Надання та обслуговування кредиту» Розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил передбачено, що кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

Отже, сторони на підставі ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України визначили за цим договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати відсотків.

З виписки про рух коштів по рахунку за період з 24.05.2018 року по 01.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався платіжною карткою, а саме: проводив розрахунки за послуги, товари, знімав готівку в банкоматах, здійснював переказ грошових коштів на інші рахунки, тощо (а.с. 68-80).

Враховуючи, що послуги банку в проекті «monobank» надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи та інформацію, яка підлягає доведенню до відома споживачів перед укладенням договору споживчого кредитування, надані позивачу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач був ознайомлений саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Встановивши належне укладення між сторонами кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил, шляхом завантаження мобільного додатку «monobank» на мобільний телефон позивача та проставлення електронного цифрового підпису сторін, що свідчить про погодження сторонами усіх істотних умов для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову щодо зарахування коштів сплачених на погашення кредитного ліміту.

Тому не заслуговують на увагу доводи заявника в апеляційній скарзі, що відповідачем здійснено нарахування та списання відсотків, які не були передбачені та погоджені між позивачем (споживачем банківських послуг) та відповідачем.

ОСОБА_1 не було надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх доводів та на спростування доказів наданих стороною відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору інформацію, зазначену в Паспорті споживчого кредиту, не заслуговує на увагу, оскільки усі умови щодо укладеного договору були передбачені у витязі з Тарифів обслуговування кредитної картки та Умовами і Правилами надання банківських послуг AT «Універсал Банк», а також те, що договір б/н від 24.05.2018 року, укладений між AT «Універсал Банк» та ОСОБА_2 є чинним.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 грудня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів