Провадження № 2/369/5475/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Житар А.А., Бугайовій М.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27.02.2013 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач отримала кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.10.2023 року) у розмірі 42905,42 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.08.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно із частинами 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

18.09.2023 року відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якій остання зазначила, що позовні вимоги не визнає. Вказувала, що надані позивачем докази не підтверджують погоджених сторонами договору умов кредитування, оскільки наведені позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанк, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані. Надані позивачем документи не містять підтверджень, що саме ці умови кредитування позивач розуміла, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанк, а також те, що вказані документи на момент отримання позивачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Відзначала, що кошти автоматично знімаються банком з її карткового рахунку і на час розгляду справи заборгованість буде становити значно меншу суму ніж зазначена у позові.

Крім того відзначала, що з наданої банком виписки по рахунку вбачається, що вона дійсно користувалася картковим рахунком, зокрема знімала кошти з рахунку, погашала заборгованість, а сплачені нею кошти спрямовувалися на погашення не лише тіла кредиту, але і процентів за користування ним та штрафних санкцій та комісії.

Зауважувала, що на її переконання, фактично отримані нею кошти сплачені у повному обсязі, а тому позовні вимоги АТ КП «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом також задоволенню не підлягають.

Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

11.10.2023 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Меркулова В.В. через канцелярію суду зареєструвала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладання кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснення всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступає заява, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок - ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач в заяві.

Відзначала, що банком на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг зазначала, що позивачем надано до суду копію анкети-заяви від 27.02.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша інформація необхідна для укладення кредитного договору. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається,що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його Умовами, я зобов`язуюсь виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку».

Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови.

Крім того, представник позивача зауважувала, що вище зазначені Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

На підставі вище наведеного, просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

13.10.2023 року представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіною А.М. через канцелярію суду зареєстровано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій остання просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 27.02.2013 року в розмірі 42905,42 грн (38884,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 38884,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4020,53 грн заборгованість за простроченими відсотками) а також понесені позивачем судові витрати.

У судове засідання 06.12.2023 року учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання в якому просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, також подав заяви в яких просив ухвали ти по справі заочне рішення в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач 06.12.2023 року в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду зареєструвала заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.02.2013 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач отримала кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому збільшився до 50000, 00 грн.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови і правила надання банківських послуг у Приватбанку, з якими була ознайомлена відповідач (позичальник).

Як зазначено судом вище, при підписанні заяви від 27.02.2013 року позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання батьківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином вказана заява відповідає ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договір приєднання є договір, умови якої встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Крім того, 05.07.2022 року (час 15:20 год) позичальником з використанням ОТР пароля було підписано отриману інформацію про дані кредитодавця, умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).

Частиною 1ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З поданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунків заборгованості випливає, що станом на 04.10.2023 року ОСОБА_1 у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору має заборгованість у розмірі 42905,42 грн., яка складається з: 38884,89 грн. заборгованість за кредитом, 38884,89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4020,53 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою за договором б/н за період з 27.02.2013 по 04.10.2023.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст. ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернула.

За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що суд задовольняє позов в повному обсязі.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2684,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 19, 23, 7683, 89, 141, 247, 258259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь позивача Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_2 , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 42905 (сорок дві тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 42 коп. та суму сплаченого судового збору 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ДУБАС