Справа № 367/5550/23
Провадження №2/367/4717/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Третяк Я.М.

за участю секретаря судового засідання Люліної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені Київської області цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» сплачене страхове відшкодування в порядку суборгації в розмірі 10 639 (десять тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 52 копійки.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 26.09.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.21.2636394, зі страховою сумою 680 652,00 грн. та строком дії з 30.09.2021 по 29.09.2022 франшиза при ДТП - 0,00 %. Даним договором було застраховано автомобіль «Кіа Sportage», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Вказує, що 29.01.2022 року о 13:55 год. на просп. Правди, 47 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «Тоуоtа Саmry», д.н. НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу то скоїв наїзд на припаркований застрахований автомобіль «Кіа Sportage», д.н. НОМЕР_4 . В результаті події автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2022 р. у справі № 758/1928/22, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Зазначає, що 02.02.2022 до ТДВ «Експрес Страхування» звернувся страхувальник із повідомленням про пошкодження транспортного засобу «Кіа Sportage», д.н. НОМЕР_4 . та з заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО Філія «Автомобільний центр Київ ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація».

Відповідно до умов договору страхування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 16 776,62 грн., що підтверджується страховими актом №3.22.00574-1 та банківською випискою АТ «Ощадбанк» від 18.02.2022 р.

Зазначає, що цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 було застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/207405773, яким було забезпечено автомобіль «Тоуоtа Саmry», д.н. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_5 . Ліміт відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну, - 130 000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 (нуль) грн.

25.06.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою за вих. № 44 Бел Ел./07-3.22.00574 про виплату страхового відшкодування у розмірі 16 776,62 грн.

11.07.2022 року ПрАТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування за полісом ЕР/ 207405773 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 6 137, 10 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 276695 від 11.07.2022 р.

02.02.2022 року до ТДВ «Експрес Страхування» звернувся страхувальник із повідомленням про пошкодження транспортного засобу «Кіа Sportage», д.н. НОМЕР_1 , та з заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО Філія «Автомобільний центр Київ ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація».

Згідно рахунку-фактури Філії «Автомобільний центр Київ» ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» № від 17.02.2022 р. вартість відновлювального ремонту ТЗ «Кіа Sportage», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 складає 16 776,62 грн.

Згідно страхового акту № 3.22.0574-1 від 18.02.2022 року розмір страхового відшкодування

становить 16 776,62 грн.

Вартість відновлювального ремонту ТЗ підтверджена актом виконаних робіт Філії «Автомобільний центр Київ» ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» № ЗНМS245498 від 23.02.2022 року на суму 16 776,62 грн.

Отже, на переконання представника позивача, залишилося невідшкодованими фактичні витрати із виплати страхового відшкодування у розмірі 10 639,52 грн. (16 776,62 грн. 6 173,10 грн), з яких 16 776,62 грн. - сума страхового відшкодування та 6 137,70 грн. сума виплати страхового відшкодування за полісом ЕР/207405773.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.09.2023 відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами направлено відповідачу за останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання, проте, рекомендований листом з рекомендованим повідомленням повернулись на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною другою даної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що 26 вересня 2021 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.21.2636394, згідно якого ТДВ «Експрес Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою транспортного засобу «Кia Sportage», д/н НОМЕР_4 при настанні страхового випадку. Строк дії договору з 30.09.2021 по 29.09.2022.

29.01.2022 року о 13:55 год. на просп. Правди, 47 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який керуючи ТЗ «Тоуоtа Саmry», д.н. НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу то скоїв наїзд на припаркований застрахований автомобіль «Кіа Sportage», д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 .

Як вбачається з постанови Подільського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року у справі №758/1928/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди за ст.124 КУпАП є встановленою та не підлягає доведенню.

Встановлено, що цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_1 було застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/207405773, яким було забезпечено автомобіль «Тоуоtа Саmry», д.н. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_5 з лімітом відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 (нуль) грн.

25.06.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою за вих. № 44 Бел Ел./07-3.22.00574 про виплату страхового відшкодування у розмірі 16 776,62 грн.

11.07.2022 року ПрАТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування за полісом ЕР/ 207405773 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 6 137, 10 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 276695 від 11.07.2022 року.

У матеріалах справи міститься страховий акт №3.22.00574-1 від 18.02.2022, згідно якого, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, страховиком ТДВ «Експрес Страхування» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 16 776,62 грн.

Відповідно до умов договору страхування ТДВ «Експрес Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Кia Sportage» н/з НОМЕР_4 в розмірі 16 776,62 грн., що підтверджується банківською випискою АТ «Ощадбанк» від 18 лютого 2022 року.

Відповідно до наведених положень до страховика, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

За нормою ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Отже, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ст.ст. 261, 262 ЦК України).

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування в порядку суброгації» до ТДВ «Експрес Страхування» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 в порядку суброгації.

За вказаних обставин, врахувавши, що саме до позивача перейшло право вимоги, відповідачем завдані збитки не відшкодовані, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 993, 980 ЦК України, ст.ст. 4, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 263, 265, 280, 285, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, 22, ) страхове відшкодування в розмірі 10 639 (десять тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, 22, ) витрати зі сплатив судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я.М.Третяк