Провадження № 2/357/569/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюк П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», про виплату стразового відшкодування, стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та моральної шкоди за прострочення виплати страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

01.11.2022 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 08.11.2022, мотивуючи тим, що 29.05.2022 о 10:15 год. у м. Біла Церква Київської області по вул. Сквирське шосе, 37а, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 2.36, 8.7.3е, 8.7.3ґ ПДР України, під час руху не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, на регульованому перехресті здійснив рух на червоний сигнал світлофора, де допустив зіткнення з автомобілем «Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2022 у справі №357/4795/22 встановлено вину ОСОБА_2 у настанні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант». Після ДТП позивач зателефонувала до кол-центру страховика і повідомила про страховий випадок, 31.05.2022 їй на мобільний телефон у застосунку Viber надійшло повідомлення від представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант», яким їй роз`яснили порядок дій для отримання страхового відшкодування, надали бланк заяв, які вона повинна направити страховику для цього, а також зазначили перелік документів, необхідних для отримання відшкодування. За ініціативи відповідача усе спілкування між нами відбувалось через мобільний застосунок Viber .31.05.2022 вона заповнила бланки повідомлення про ДТП від потерпілого та заяви про страхове відшкодування і направила їх фото, а також фото документів, що додавались до заяви про страхове відшкодування, представнику відповідача (оригінали вищезазначених документів необхідно буде направити на адресу відповідача після закінчення війни). Датою отримання відповідачем її заяви про страхове відшкодування є 31.05.2022. Позивач 20.06.2022 звернулась до ТОВ «ПРО СТО Сервіс», щоб дізнатись приблизну вартість відновлювального ремонту належного їй транспортного засобу, та відповідно до комерційної пропозиції вищезазначеного товариства від 20.06.2022 вартість кузовного ремонту належного позивачу автомобіля становила 263 236,34 грн. з ПДВ, згідно калькуляції, складеної за допомогою програми складання кошторису відновлювального ремонту «Audatex», саме тому ОСОБА_1 розраховувала на отримання від страховика суми коштів в межах ліміту страхового відшкодування, який становить 130 000,00 грн. У відповідності ст. 36.2 ст. Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відповідач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування не пізніше 29.08.2022 та лише 05.09.2022 виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 57 126,00 грн., що більше ніж у 4,5 рази менше ніж вартість ремонту, визначену спеціалізованою станцією технічного обслуговування. У зв`язку із заниженням суми страхового відшкодування 05.09.2022 позивач звернулась до відповідача із проханням надати копію звіту експерта про розрахунок вартості грошового відшкодування та 06.09.2022 відправила фото письмової заяви, в якій просила ознайомити мене з аварійним сертифікатом з розрахунку вартості матеріального збитку та ремонтною калькуляцією щодо пошкоджень належного їй транспортного засобу. Представник відповідача надіслав фотокопію консультації 19-D/11/40 про вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу «PEUGEOT 308», д.н.з. НОМЕР_3 , від 30.08.2022, виконану аварійним комісаром ОСОБА_4 , а також ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість (розмір) матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин і становить 59 626,00 грн. без урахування ПДВ. Потім, для з`ясування такого розміру виплаченого їй страхового відшкодування, 08.09.2022 вона знову звернулась до відповідача і попросила надати їй завірені копії повного експертного звіту, договору страхування, а також полісу страхування, у наданні яких представник відповідача їй відмовив. Однак, для визначення дійсного розміру заподіяного їй матеріального збитку вона вирішила звернутись до судового експерта Петрушанко В.Ф. Після огляду ТЗ судовий експерт Петрушанко В.Ф. склав висновок експерта №126 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті ДТП, на дату оцінки складає 165 303,76 грн. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, по полісам ОСЦПВВНТЗ, укладеним до 01.07.2022, становила 130 000,00 грн. Таким чином, враховуючи ліміт відповідальності страховика і ймовірний розмір франшизи, відповідач занизив розмір страхового відшкодування, яке він повинен був сплатити на мою користь, на: 130 000,00 грн. (ліміт страхової суми до 01.07.2022)- 2500,00 грн. (франшиза) - 57 126,00 грн. (фактично виплачена на мою користь сума страхового відшкодування) = 70 374,00 грн.. При цьому, відповідач порушив строки виплати страхового відшкодування, виплативши занижену суму на 6 днів пізніше встановленого законодавством строку. Також, окрім виплати відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в межах ліміту відповідальності, відповідач зобов`язаний також сплатити на користь позивача пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за весь період прострочення виплати страхового відшкодування, а також моральну шкоду за прострочення виплати страхового відшкодування. В результаті страхового випадку позивачу заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої станом на 20.06.2022 становив 165 303,76 грн., страховик зобов`язаний був сплатити на її користь 127 500,00 грн. страхового відшкодування (ліміт відповідальності - франшиза) не пізніше 29.08.2022, однак, страховик частково виконав свої зобов`язання у розмірі 57 126,00 грн. 05.09.2022, тобто перший період прострочки з виплати страхового відшкодування в повному обсязі становив 6 днів (з 30.08.2022 по 04.09.2022 включно), з 06.09.2022 почалась прострочка виплати решти суми страхового відшкодування у розмірі 70 374,00 грн., яка триває до цього часу. Розрахунок пені здійснено відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та станом на 01.11.2022 становить 6542,91 грн. Розмір3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України станом на 01.11.2022 становить 392,58 грн. та розмір інфляційних втрат до першого періоду прострочення виплати суми страхового відшкодування в розмірі 127 500,00 грн. інфляція не застосовується через його тривалість, індекс інфляції за вересень 2022 року становив 101,9% та становить 1 337,11 грн. Також, позивач вимушена була звернутись до судового експерта та понести додаткові витрати в розмірі 4500,00 грн., які також підлягають відшкодуванню відповідачем. Крім того, ухиленням від виконання своїх зобов`язань в повному обсязі відповідач завдав їй моральної шкоди. З травня місяця вона не лише перебувала без засобу пересування, але і весь цей час зверталась до відповідача, до юристів, судових експертів для захисту своїх прав, її звичне життя змінилось через небажання відповідача виконувати свої обов`язки і всі її зусилля були направлені на отримання страхового відшкодування для ремонту автомобіля. Так і не дочекавшись виплати в повному обсязі страхового відшкодування, вона продала належний їй ТЗ у пошкодженому вигляді за вимушено зниженою ціною. Розмір моральної шкоди, заподіяної їй діями та бездіяльністю відповідача при здійсненні страхового відшкодування на її користь вона оцінює в 10 000,00 грн.. Тому, просив стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 70374,00 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування, 6542,91 грн. пені, 392,58 грн. 3% річних, а також 1337,11 грн. інфляційних втрат за порушення строків виплати страхового відшкодування, 10000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної затримкою виплати страхового відшкодування, 4500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення дослідження з визначення матеріального збитку та судові витрати у справі.

10.11.2022 судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

19.12.2022 представник відповідача, за довіреністю у справі - ОСОБА_5 , подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. 31.05.2022 позивачем було надано до товариства повідомлення про ДТП від потерпілого. На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» 02.06.2022 було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу про що складено відповідний протокол огляду ТЗ, який підписаний позивачем. Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час огляду пошкодженого ТЗ та визначення розміру страхового відшкодування позивачем не надавались. Також, товариство вчасно здійснило розрахунок страхового відшкодування в порядку передбаченому законом на підставі консультації експерта № 19-D/11/40 від 30.08.2022, відповідно до якої вартість матеріальної шкоди з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ПДВ, становить 59 626,00 грн. з врахуванням ПДВ 71 551,20 грн.. Оскільки, відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Так як Товариству не було надано належних доказів понесених витрат з оплати ПДВ, а саме актів виконаних робіт, рахунків, платіжних доручень тощо, Товариством, згідно ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» було складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт та виплачене страхове відшкодування в розмірі 57 126,00 грн. за вирахуванням 20% ПДВ та франшизи (2500,00 грн.), на рахунок вказаний заявником, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідач перерахував страхове відшкодування на рахунок вказаний в заяві про виплату страхового відшкодування 05.09.2022, отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем. Ст. 34 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено право позивача самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, та вимагати відшкодування витрат на експертне дослідження, в разі якщо страховик не направить вчасно свого представника на огляд пошкодженого автомобіля. Однак, страхове відшкодування було визначене та перераховане у відповідності до вимог ст. 34 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ». Враховуючи те що у відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного з урахуванням комерційної пропозиції ТОВ «Про СТО Сервіс» та звіту № 126 від 10.09.2022, виконаного на замовлення позивача, підстав для задоволення позовних вимог немає. Крім того, на момент розгляду справи у суді консультація експерта № 19-D/11/40 від 30.08.2022 є дійсною. Позивач не надав належних, достатніх доказів які б спростували консультацію експерта № 19- D/11/40 від 30.08.2022 на підставі якої страховик визначив суму страхового відшкодування, такими доказами відповідно до норм чинного законодавства міг бути виключно висновок експертизи виконаний на підставі ухвали суду. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судовим експертом який попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та повідомленого про те що висновок підготовлено для подання до суду. Отже, належним доказом вартості завданих позивачу матеріальних збитків є консультація експерта № 19-D/11/40 від 30.08.2022, на підставі якої було визначено суму страхового відшкодування. Тому, товариством було виконано свій обов`язок, щодо визначення розміру завданого збитку та виплати страхового відшкодування відповідно до отриманих документів та вимог Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». Отже, враховуючи що відповідач виконав свій обов`язок передбачений ст. 34 вказаного Закону, у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків зроблених на замовлення позивача. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, тому саме позивач повинен надати належні докази, які спростовують неправильність нарахувань страхового відшкодування розмір якого визначено на підставі консультації експерта № 19-D/11/40 від 30.08.2022, адже, страховик не самостійно визначає суму страхового відшкодування, а користується висновками суб`єктів оціночної діяльності зокрема експертів, аварійних комісарів. Також, позивач має довести вину страховика у невиплаті суми страхового відшкодування у тому розмірі, який він вважав необхідним для повного відшкодування шкоди, але такі обставини позивач не довів. До того ж звіт виконаний на замовлення позивача не є рецензією на консультацію експерта № 19-D/11/40 від 30.08.2022 на підставі якої було визначено суму страхового відшкодування. Щодо відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 26 (1) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що вона зазнала ушкодження здоров`я під час ДТП. З огляду на вищевикладене, вважає позов необґрунтованим, таким що не підлягає задоволенню, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

20.01.2023 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» у відзиві неодноразово звертає увагу суду на те, що страховик повністю виконав вимоги Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», зокрема, направив протягом 10 днів свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу та здійснив розрахунок страхового відшкодування. При цьому, акцентує увагу на відсутності заперечень з боку позивача на дії представника страховика під час огляду автомобіля, та на визначення розміру страхового відшкодування. Проте, позивач жодним чином й наразі не оскаржує дії представника страховика під час огляду пошкодженого автомобіля. Адже, зафіксовані ним пошкодження, що відображені у протоколі огляду транспортного засобу від 02.06.2022, фактично співпадають з пошкодженнями, які виявлені та зафіксовані незалежним експертом під час огляду транспортного засобу на замовлення позивача. Стосовно розміру страхового відшкодування, то його розрахунок проводився у відсутності позивача і не був їй відомим до дня виплати коштів страхової компанією. Розмір страхового відшкодування у відповідності до п.36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» з потерпілим не узгоджувався і лише 05.09.2022, коли на її рахунок надійшла відповідна сума, позивач дізналась про розмір такого страхового відшкодування і почала вживати заходів задля перевірки правомірності розрахунку страхового відшкодування. По-друге, представник відповідача стверджує про те ніби ТДВ Страхова компанія «Альфа гарант» здійснило розрахунок в порядку передбаченому Законом, а саме на підставі консультації «експерта» №19-D/11/40 від 30.08.2022. Однак, спеціаліст (оцінювач) ОСОБА_4 , який склав консультацію №19-D/11/40 від 30.08.2022 не є експертом, а сама консультація - не є експертизою. Для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу має бути проведена експертиза з обов`язковим дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, але така експертиза страховиком не проводилась. У такому разі дії страхової компанії прямо суперечать вимогам п.36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», якою передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Жодних погоджень розміру страхового відшкодування, який страховик визначив самостійно, з боку потерпілого не було, а її думку щодо проведення експертизи пошкодженого майна навіть ніхто не запитував. То ж, проведення розрахунку страхового відшкодування та його виплата відбулась з порушенням порядку, передбаченого Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ». По-третє, посилання представника відповідача на ту обставину, що виплачене страхове відшкодування зменшено на суму ПДВ в розмірі 20% жодного значення у даній страві не має, з огляду на вищевикладене, а також з огляду на те, що розмір матеріального збитку, завданого позивачеві ушкодженням КТЗ значно перевищує ліміт відповідальності страховика. Тому, саме страховик порушив вимоги спеціального Закону і його розрахунок розміру заподіяних збитків, який проведений виключно на підставі консультації спеціаліста (оцінювача) ОСОБА_4 №19-5/114о від 30.08.2022, без погодження з потерпілим такого розміру і без проведення експертизи, не може свідчити про дотримання страховиком порядку визначення розміру та виплати страхового відшкодування. Тому, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

23.01.2023 судом постановлено ухвалу, якою вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.02.2023 судом призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Петрушанку Вадиму Федоровичу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

18.05.2023 на адресу суду надійшов висновок експерта №77 від 15.05.2023 згідно ухвали суду від 08.02.2023, який переданий судді 19.05.2023.

25.05.2023 судом поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

03.07.2023 судом відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача, про відвід експерта.

Представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, в судове засідання не з`явився, про день, часта місце розгляду справи повідомлений належним чином, 03.07.2023 подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, зазначив, що 18.05.2023 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, у зв?язку з чим ухвалою суду від 25.05.2023 провадження у даній справі поновлено та призначено судове засідання на 09:30 год. 03.07.2023. 26.06.2023 на адресу позивача надійшло клопотання (заява) відповідача про визнання неналежним та недопустимим доказом по справі висновку судового експерта №77 від 15.05.2023 та про відвід експерта Петрушанко В.Ф. Але, оскільки жодних підстав, передбачених ст. 38 ЦПК України, для відводу експерта відповідачем у своїй заяві не наведено, заява про відвід у порядку ч. 10 ст. 40 ЦПК України мала бути подана при вирішенні питання про призначення експертизи, і у всякому випадку, не пізніше її проведення, тому вважає доводи відповідача такими, що не заслуговують на увагу. Крім того, зазначив, що у разі коли відповідач не погоджується з висновками судової автотоварознавчої експертизи, він міг би клопотати перед судом про призначення повторної судової товарознавчої експертизи у вказаній ним експертній установі, однак, своїм процесуальним правом не скористався. Також, доводи відповідача щодо можливого зменшення суми страхового відшкодування на суму, визначену у відповідності до законодавства податку на додану вартість також не впливають на суть спору, оскільки вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ складає у розмірі 146 899,34 грн., що перевищує ліміт страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи, що позивачем подано всі наявні письмові докази та висловлено позицію в письмових заявах по суті спору, відповідачем нових доказів на спростування позовних вимог не подано, вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення на підставі наявних письмових доказів у справі. Також, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, заявляє, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, ним буде подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази, що підтверджують такі витрати.

Представник відповідача, за довіреністю у справі - ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмові пояснення у справі, в яких зазначила, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримавши висновок експерта № 77 від 15.05.2023 вважає за необхідне пояснити, що складений висновок експерта не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки, по-перше, відповідно до ухвали суду суд зобов`язав експерта здійснити відповідне дослідження на підставі всіх матеріалів справи, але в супереч вказівки суду експерт ОСОБА_6 у висновку посилається лише на особисто складений ним акт огляду ТЗ від 10.06.2022 при особистій зустрічі з позивачем в порядку приватного виконання заявки позивача. По-друге, експертом взагалі не взято до уваги та не досліджено докази наявні в матеріалах справи, а саме докази надані ТДВ СК «Альфа-Гарант». По-третє, експерт ОСОБА_6 склав повністю тотожний висновок №77 від 15.05.2023 складеному ним же, але в порядку приватного виконання звернення позивача, висновку № 126 від 10.09.2022. Експерт ОСОБА_6 в обох виконаних експертних висновках зробив аналогічні/ однакові/тотожні висновки, що ніяким чином не вплинуло на доведеність вимог позивача, а навіть навпаки змусило сумніватися в їх обґрунтованості. Один і той же судовий експерт здійснював експертне дослідження пошкодженого автомобіля до подання позову позивачем до суду, а через пів року здійснив таке саме дослідження вже на підставі відповідної ухвали суду. Тому, є великі сумніви в його неупередженості та об`єктивності та вважає, що висновок експерта № 77 від 15.05.2023 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №357/10257/22 не може бути належним та допустимим доказом по справі. Крім того, керуючись ч. 10 ст. 40 ЦПК України вважає за необхідне заявити відвід експерту Петрушанко В.Ф. Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження проведення фактичного відновлювального ремонту свого пошкодженого автомобіля, а отже страхове відшкодування має бути зменшено на суду податку на додану вартість. Згідно ст. 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Тому, просить здійснити відвід експерта Петрушанко В.Ф. від участі у справі № 357/10257/22 та відмовити в задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що 29.05.2022 о 10:15 год. в м. Біла Церква Київської області по вул. Сквирське шосе, 37а, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 2.36, 8.7.3е, 8.7.3ґ ПДР України, під час руху не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, на регульованому перехресті здійснив рух на червоний сигнал світлофора, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. За даним фактом відносно водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №179970 від 15.06.2022 за ст. 124 КУпАП.

30.06.2022 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/4795/22, яка набрала законної сили 11.07.2022 (а.с. 13), ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів, що становить 850 грн.

Також, вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, визнав.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно із Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206201212 (а.с. 14), а власником транспортного засобу «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12).

31.05.2022 ОСОБА_1 повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 15, 21-25, 70-71) та 31.05.2022 звернулася до даного товариства із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 16, 69), що також визнається відповідачем.

20.06.2022 ТОВ «ПРО СТО Сервіс» надало ОСОБА_1 комерційну пропозицію, згідно якої вартість кузовного ремонту ТЗ «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 263 236,34 грн. з ПДВ, що підтверджується ремонтною калькуляцією №71 (а.с. 17-20).

30.08.2022 спеціалістом оцінювачем Колядою В.В. складено консультацію №19-D/11/40 про вартість матеріального збитку завданого ТЗ «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 30-31, 74-77, 78), згідно якої вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу складає 71551,20 грн. з урахуванням ПДВ та 59626,00 грн. без урахування ПДВ.

05.09.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант», на підставі страховому акту №ЦВ/22/2295, розрахунку страхового відшкодування, консультації №19-D/11/40 від 30.08.2022, враховуючи ліміт відповідальності 130000,00 грн., франшизу в розмірі 2500,00 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу без урахування ПДВ в розмірі 59 626,00 грн., виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 57126,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29, 79, 80), та визнається сторонами у справі.

10.09.2022 судовим експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем, на замовлення позивача, складено висновок експерта №126, згідно з яким було визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, у розмірі 165303,76 грн. (а.с. 34-42).

15.05.2023 судовим експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем, на виконання вимог ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2023, про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, складено висновок експерта №77, згідно з яким було визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, у розмірі 165303,76 грн. (а.с. 120-141).

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до п.п..9.1,9.2 ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно зі ст. 29 Закону №1961-IVу зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Водночас згідно з п. 34.1., 34.2 ст. 34 Закону №1961-IVстраховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як зазначено вище у рішенні позивач 31.05.2022 повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду та 02.06.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило огляд пошкодженого транспортного засобу «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 32, 72-73).

Отже, позивачем виконано вимоги ст. 33 Закону №1961-IV, оскільки вона на другий день повідомила страхову компанію про настання страхового випадку, та відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконано вимоги пункту 34.2 статті 34 Закону №1961-IV, оскільки на другий день після отримання повідомлення про страховий випадок, представник страховика оглянув пошкоджений автомобіль за його місцезнаходженням для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу від 02.06.2022, який підписаний позивачем ОСОБА_1 , що узгоджується з правовою позицією викладеної в Постанові Верховного Суду від 24.10.2018 по справі №554/88/16-ц.

Статтею 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Згідно пункту 4.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159), за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТ3 та згідно пункту 8.1. Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТ3, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТ3 внаслідок ДТП, відповідач - ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до спеціаліста (оцінювача) ОСОБА_4 , який має кваліфікаційне свідоцтво про складення екзамену на відповідність знань кваліфікаційного мінімуму.

Як зазначено вище у рішенні, згідно консультації спеціаліста (оцінювача) ОСОБА_4 № 19-D/11/40 від 30.08.2022 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , встановлена - 71 551,20 грн. з урахуванням ПДВ та 59 626,00 грн. без урахування ПДВ.

Позивач, після виплати страхового відшкодування (05.09.2022) та не погоджуючись з її розміром, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого КТ3 внаслідок ДТП, звернулася до ФОП ОСОБА_6 , суб`єкта оціночної діяльності, який має свідоцтво № НОМЕР_4 та кваліфікацію судового експерта.

Згідно висновку експертного дослідження №126 віл 10.09.2022, складеного ФОП ОСОБА_6 на замовлення позивача (а.с. 34-42), вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , складає 165303,76 грн.

Представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що позивач не оскаржує дії представника страховика під час огляду пошкодженого автомобіля, адже, зафіксовані ним пошкодження, що відображені у протоколі огляду транспортного засобу від 02.06.2022, фактично співпадають з пошкодженнями, які виявлені та зафіксовані незалежним експертом під час огляду транспортного засобу на замовлення позивача. Позивач, має заперечення лише стосовно розміру страхового відшкодування, адже, розрахунок проводився у відсутності позивача і не був їй відомим до дня виплати коштів страхової компанією, розмір страхового відшкодування у відповідності до п.36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» з позивачем не узгоджувався і лише 05.09.2022, коли на її рахунок надійшла відповідна сума, позивач дізналась про розмір такого страхового відшкодування. По-друге, спеціаліст (оцінювач) ОСОБА_4 , який склав консультацію №19-D/11/40 від 30.08.2022 не є експертом, а сама консультація, на підставі якої було виплачено страхове відшкодування, не є експертизою. Для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу має бути проведена експертиза з обов`язковим дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, але така експертиза страховиком не проводилась. Крім того, в порушення вимог п.36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» жодних погоджень розміру страхового відшкодування, який страховик визначив самостійно, з боку потерпілого не було, а її думку щодо проведення експертизи пошкодженого майна навіть ніхто не запитував. Тому, проведення розрахунку страхового відшкодування та його виплата відбулась з порушенням порядку, передбаченого Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ».

Так, з метою з`ясування обставин справи та на виконання вимог ст. 103 ЦПК України, суд призначив судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручив експерту Петрушанко Вадиму Федоровичу, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , унаслідок ДТП, яка сталась 29.05.2022.

У висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №77 від 15.05.2023, складеного експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем на виконання ухвали суду від 08.02.2023 (а.с. 120-141), визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , унаслідок ДТП, яка сталась 29.05.2022, яка складає 165303,76 грн.

Також, зі змісту висновку експерта №77 від 15.05.2023 судової транспортно-товарознавчої експертизи з визначення матеріального збитку завданого ушкодженням ТЗ, складеного ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 29.05.2022, проведено судовим експертом з правом проведення автотоварознавчих експертиз (свідоцтво №996), відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, а також відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440.

Представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги, зазначає, що складений висновок експерта не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки, відповідно до ухвали суду суд зобов`язав експерта здійснити відповідне дослідження на підставі всіх матеріалів справи, але експерт ОСОБА_6 у висновку посилається лише на особисто складений ним акт огляду ТЗ від 20.06.2022. Крім того, експертом взагалі не взято до уваги та не досліджено докази наявні в матеріалах справи, а саме докази надані ТДВ СК «Альфа-Гарант». По-третє, експерт ОСОБА_6 склав повністю тотожний висновок №77 від 15.05.2023 складеному ним же, але в порядку приватного виконання звернення позивача (висновок № 126 від 10.09.2022). Тому, є великі сумніви в його неупередженості та об`єктивності.

Однак, суд критично оцінює зазначені твердження, оскільки, представник відповідача, заперечуючи проти висновку експерта №77 від 15.05.2023, будь-яких інших висновків судового експерта, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , та клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи до суду не подала, та будь-яких інших доказів, на спростування висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №77 від 15.05.2023, також не надала.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме висновок експерта №77 від 15.05.2023, який складений ФОП ОСОБА_6 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді є належним та допустимим доказом вартості матеріального збитку, яка становить 165303,76 грн.

Разом з тим, суд критично оцінює консультацію спеціаліста (оцінювача) ОСОБА_4 № 19-D/11/40 від 30.08.2022, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_3 , складає 71 551,20 грн. з урахуванням ПДВ та 59 626,00 грн. без урахування ПДВ, оскільки висновок експертизи може бути належним доказом лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами та як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу» і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Також, визначення розміру страхового відшкодування при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Однак, відповідач належних та достатніх доказів досягнення згоди з потерпілою особою про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, не надав, та позивач у своїй заяві до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування від 31.05.2022, яку подала на другий день після настання страхового випадку, не могла підтвердити свою згоду із розміром збитку, розрахованим страховиком лише 30.08.2022 та відповідно заперечила проти здійсненого розміру страхового відшкодування, оскарживши його в судовому порядку.

05.09.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування по страховому акту №ЦВ/22/2295 в розмірі 57126,00 грн.

Відповідно до страхового полісу №206201212 цивільно-страхова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застрахована страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» на суму 130 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, тому, враховуючи ліміт відповідальності (130000,00 грн.), вартість матеріального збитку згідно висновку експерта №77 від 15.05.2023 (165303,76 грн. з урахуванням ПДВ), з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню на користь позивача недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 70374,00 грн. (130000,00 грн. (ліміт відповідальності) 2500,00 грн. (франшиза) 57126,00 грн. (виплачена сума страхового відшкодування)).

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Представник позивача зазначає, що має місце прострочення виплати страхового відшкодування на 6 днів в розмірі боргу 127500,00 грн. та 57 днів в розмірі 70374,00 грн., тому відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» має виплатити ОСОБА_1 пеню за період прострочення з 30.08.2022 по 01.11.2022 включно в розмірі 6542,91 грн., три проценти річних згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 392,58 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1337,11 грн..

Однак, суд критично оцінює зазначене твердження позивача виходячи з наступного.

Так, згідно п. 36.5. ст. 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

31.05.2022 відповідач - ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало повідомлення від позивача про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування та лише 05.09.2022 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 57126,00 грн.

Отже, враховуючи ст. 36 Закону № 1961-IV, граничним строком для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування на користь позивача є 29.08.2022 (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування).

Водночас, відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, Указом Президента України №133/2022 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року, строк дії воєнного стану продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України №757/2022 від 16.11.2022 строк дії воєнного стану продовжено з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента №58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану продовжено з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб та Указом Президента №254/2023 строк дії воєнного стану продовжено з 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року).

Крім того, 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила факт форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме: військову агресію росії проти України, що підтверджується листом №2024/02.0-7.1 (а.с. 165) та на офіційному сайті ТДВ СК «Альфа-Гарант» було розміщено інформаційне повідомлення щодо роботи компанії (https://alfagarant.com/articles/informatsija-o-grafike-raboty-v-uslovijah-voennogo-polozhenija) (а.с. 166), яким товариство повідомило усіх, кого це стосується, що враховуючи воєнний стан, виплати (виплати страхового відшкодування і страхові виплати) будуть здійснюватись після закінчення військового стану.

Тому, враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені, суми трьох процентів річних та інфляційних втрат, за порушення зобов`язання з виплати страхового відшкодування на 6 днів.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України).

У ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, належних та достатніх доказів заподіяння їй моральних страждань поведінкою відповідача, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок дій відповідача, до суду не надала. Зокрема, відсутні будь-які докази, які б підтверджували пережитий позивачем стрес, порушення нормального ходу її життя, дискомфорту, погіршення психологічного стану здоров`я.

Крім того, будь-яким чином позивач не довела розумності та співмірності зазначеного в позові розміру моральної шкоди з урахуванням приведених нею обґрунтувань та обставин її завдання.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір, що підтверджується квитанцією №7029-0698-0067-8573 від 01.11.2022 (а.с. 61).

Також, відповідно до ч. 4, 6 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Позивач на підтвердження понесених витрат на проведення експертизи та їх відшкодування надала акт виконаних робіт №77 віл 15.05.2023 та квитанцію №9305-7522-0786-0142 про оплату вартості за виконані роботи ФОП ОСОБА_9 на суму 3000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 153, 154).

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 139 ЦПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, відповідач клопотання про необґрунтованість витрат на проведення експертизи, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема,у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, судові витрати позивача (сплачений судовий збір та витрати на проведення експертизи) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в розмірі 2266,56 грн. та судовий збір у розмірі 750,00 грн.

Керуючись ст. 11, 15,16, 23, 979, 980, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 12, 13, 76 82, 141, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-гарант» (, місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133), про виплату стразового відшкодування, стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та моральної шкоди за прострочення виплати страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 70374,00 грн. (сімдесят тисяч триста сімдесят чотири гривні 00 копійок).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір 750,00 грн. та кошти за проведення судової експертизи 2266,56 грн., всього у розмірі 3016,56 грн. (три тисячі шістнадцять гривень 56 копійок).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.07.2023.

Суддя О. В. Бондаренко