Справа № 314/2374/23
Провадження № 2/314/680/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу № 314/2374/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Козара М.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області у цивільній справі № 314/1177/23 шлюб між сторонами розірвано, діти проживають разом із позивачкою. Старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на денній формі навчання, який закінчує у червні 2026 року. Відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає, наразі перебуває у лавах Збройних Сил України, має регулярний дохід.У зв`язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 30 % заробітку (доходу) відповідача до досягнення ними повноліття, а також аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи із досягнення нею повноліття та до закінчення навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Ухвалою суду від 31.05.2023 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Сторонам надано строк для надання відзиву, пояснень, відповіді на відзив та заперечень.

Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 14.05.2005 Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 06, який розірвано на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.05.2023 у цивільній справі № 314/1177/23.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 03.05.2023 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно з довідкою № 705, виданою 28.09.2022 Львівським національним університетом імені Івана Франка (IV рівень акредитації), ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми здобуття освіти напряму 035 «Філологія» 035.041. германські мови та літератури (переклад включно), закінчує навчання у червні 2026 року.

Згідно із довідкою № 3/01, виданою 24.05.2023 Студентським містечком Львівського національного університету імені Івана Франка, ОСОБА_3 дійсно проживає у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Як встановлено судом, неповнолітні діти перебувають на утриманні позивачки, активно розвиваються та потребують належної фінансової допомоги.

При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також відсутність інформації, що відповідач є непрацездатним та має на утриманні інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач, як один з батьків, працездатного віку, за відсутності протипоказань за станом здоров`я, повинен надавати допомогу на утримання дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За приписами ч. 2, ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

При цьому, суд не може не дійти висновку, що законодавчо не передбачено можливості автоматичного наперед збільшення розміру аліментів на другу дитину після досягнення повноліття старшою.

За таких підстав, обставини позовних вимог у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають частковому задоволенню, оскільки Сімейним кодексом України не передбачено стягнення аліментів у розмірі 30 %, суд приходить до висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на одну дитину відповідного віку.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із досягнення нею повноліття та до закінчення навчання суд, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд, аналізуючи зміст ст. 199 Сімейного кодексу України, вважає, що позивачкою завчасно заявлено позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи із досягнення нею повноліття та до закінчення нею навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, оскільки старша донька не досягла повноліття, відтак у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 30.05.2023.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1073,60 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі ""Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 1933/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

А у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 вказано, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір про правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою не повній мірі дотримано вимог ст. 137 ЦПК України, оскільки на підтвердження витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги у цивільній справі від 18.05.2023, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро "Адвокатська контора Козаря", додаткова угода № 1 від 18.05.2023 до договору про надання правової допомоги у цивільній справі від 18.05.2023, акт № 1 надання правової допомоги від 26.05.2023. Разом з тим, надані документи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, що, свою чергу, позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, суд вважає, що позивачкою не доведені понесені нею витрати на правничу допомогу, а тому ці витрати не підлягають стягненню з відповідача, відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 133-134, 137, 141, 259, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 19.05.2009 Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 12.10.2005 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи з 30.05.2023 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 19.05.2009 Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

07.07.2023