КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження № 22-ц/824/5813/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду міста Києва Сирбул О.Ф.,

у справі № 753/15087/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2022 року ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасуватита направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що позовна заява підписана представником ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», на підтвердження повноважень якого була надана належним чином завірена копія довіреності, при цьому процесуальний закон не вимагає подання нотаріально посвідченої копії довіреності на представництво інтересів юридичної особи чи її оригіналу суду. Вважаючи, що суд першої інстанції припустився надмірного формалізму при постановленні оскаржуваної ухвали та обмежив позивача у доступі до правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч.1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана і підписана представником, на підтвердження повноважень якого надана лише копія довіреності, яка належним чином не засвідчена, і оригінал цієї довіреності чи її належним чином засвідчена копія позивачем надано не було, та не засвідчені письмові докази, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України» (щодо правосуддя), відповідно до якого Конституцію України доповнено ст. ст. 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 та ст. 131-2 Конституції України, представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).

У частині четвертій ст.131-2 Конституції України зазначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Таким чином, у цивільному процесуальному законодавстві встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також спорів у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст.19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даній справі ціна позову складає 149 738 грн. 70 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, в силу норми ч. 6 ст. 19 ЦПК України, вказана справа є малозначною.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява від імені ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підписана представником за довіреністю Ольгою Кравченко. На підтвердження повноважень представника надавалась довіреність, яка була чинною на момент звернення до суду з позовом, про що зазначено на другій сторінці довіреності.

Згідно додатків до позовної заяви, представником надано копію довіреності, якою ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» уповноважило Кравченко О.П. представляти інтереси товариства в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, державних установах, судових органах всіх інстанції, органах державної виконавчої служби.

Копія довіреності завірена підписом Кравченко О.П. «з оригіналом згідно». Згідно доручення представнику надається право від імені товариства підписувати, подавати, пред`являти необхідні документи, посвідчувати своїм підписом копії документів, та виконувати інші необхідні дії, пов`язані з цією довіреністю.

Таким чином, позов по малозначній справі поданий представником позивача на підставі ч. 2 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Стаття 177 ЦПК України не передбачає безумовний обов`язок особи, яка підписала та подала від імені позивача юридичної особи позовну заяву, надати оригінал довіреності разом із позовною заявою.

Так само вищевказаною статтею не заборонено посвідчувати копію довіреності представника позивача, не є обов`язковим її нотаріальне посвідчення або посвідчення копії особою, яка видала таку довіреність.

Позовну заяву підписано представником позивача Кравченко О.П., яка має процесуальну дієздатність, на підставі довіреності від 08 грудня 2021 року №09/УПНюр/3082, яка була дійсною та відповідала вимогам ст. 246 ЦК України на момент звернення представника до суду з позовом, та якою передбачено право останньої підписувати та подавати позовні заяви до судів. Копія довіреності додана до позовної заяви, довіреність була чинною до 08 грудня 2022 року.

Тобто, повноваження представника позивача у справі, посвідчені документами, зазначеними в ст. 62 ЦПК України та дозволяють їй вчиняти від імені особи, яку вона представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 826/5500/18, повноваження представника юридичної особи слід вважати підтвердженими на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності в ній відповідного застереження на вчинення певної дії.

Велика Палата Верховного Суду наголосила також на тому, що при визнанні копії довіреності такою, що є засвідченою у визначеному законом порядку, слід уникати зайвого формалізму, як констатація відсутності в матеріалах заяви (скарги) копії посадової інструкції особи, яка засвідчила копію відповідного документа, відсутність у довіреності окремої вказівки на повноваження представника на засвідчення копії довіреності тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Згідно п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: