Номер провадження 2-др/754/206/23
Справа №754/9284/23
РІШЕННЯ

(додаткове)

Іменем України

25 грудня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника позивача - адвоката О.М.Грищенка про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідно до вироку Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 від 23.05.2013 року, визнано відповідачку у вчинені відповідних кримінальних правопорушень.Відповідно до постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка М.О. від 09 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого 28 січня 2022 року на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про стягнення заборгованості у розмірі 420 530,17 грн.. За період з 11 лютого 2023 року по 29 червня 2023 року в порядку примусового виконання виконавчого листа, від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка М.О. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 надійшли кошти у загальному розмірі 175 952,84 грн.: 4 318,17 грн. - 11 лютого 2022 року; 81 439,72 грн. - 15 лютого 2022 року; 15 782,80 грн. - 18 лютого 2022 року; 74 412,15 грн. - 05 січня 2023 року. Станом на день подання позову зобов`язання відповідачки при примусовому виконанні вироку суду в повному обсязі не виконанні. А відтак, відповідачка зобов`язана сплатити на користь ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 11.07.2023 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2023 року позов було задоволено частково.

18.12.2023 від представника позивача - адвоката О.М.Грищенка надійшла заява про відшкодування судових витрат.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За результатом розгляду судом цивільної справи 16.12.2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання було задоволено частково.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано Договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №20-06-2023/9 від 20.06.2023 року; Акт прийому - передачі документів від 20.06.2023 року Акт здачі - приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08.12.2023 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням тієї обставини, що розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику учасників) , суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідачки з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7 200 грн., пропорційно до частки задоволених позовних вимог. Розмір витрат, визначений представником позивача, суд вважає явно завищеним.

З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про постановлення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача - адвоката О.М.Грищенка про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 40 офіс, 315, ) судові витрати на правову допомогу у загальному розмірі 7 200 гривень.

В задоволенні іншої частини вимог заяви представника позивача - адвоката О.М.Грищенка - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Повний текст додаткового рішення суду виготовлено 29.12..2023.

Суддя: