Провадження № 2/554/217/2023
У Х В А Л А

20 грудня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправними дій та бездіяльності посадових осіб Харківської міської ради,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні суду знаходиться вказана справа.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 15 404 грн. 88 коп., посилаючись на те, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Вказує, що Харківська міська рада обґрунтовує наявність зобов`язання у відповідача нормою 14 ПК України, а також ст. 206 ЗК України. Верховний Суд підтримав практику ВСУ про те, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності має відповідати вимогам ПК України, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі оренди. Системний аналіз норм статей 4, 19, 283 КАС, ст. 14 ПК, рішення Конституційного суду від 01.04.2020 № 10-рп/2010 дозволяє дійти висновку про те, що стягнення боргу за користування землею відноситься до адміністративної юрисдикції. Прохав закрити провадження за позовом, на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судове засідання представник позивача Харківської міської ради Ткаченко С.В. не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання вчергове не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 (підтверджується довіреністю том 1 а.с.211) та за адресою, вказаною ним у його заявах АДРЕСА_2 )зазначена у довіреності як адреса представника). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим про судове засіданні належним чином(а.с.69-70, 77-78, 80-81, 95-96, 106-107, 110). Також про судові засідання відповідач повідомлявся засобами мобільного зв`язку за вказаним ним номером телефону НОМЕР_1 (а.с.64, 74). Про причини неявки суд не повідомив.

Представники відповідача Боровик О.М. та Гриценко В.О. повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими повідомленнями та засобами мобільного зв`язку (а.с.64, 74, 75, 92-93), останній повідомив, що проходить війському службу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою АДРЕСА_3 є територіальна громада міста Харкова.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність.

За визначенням ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, а згідно з ч.8 цієї ж статті під орендодавцями земельних ділянок розуміються їх власники або уповноважені ними особи.

У силу норми ч.2 ст.4 ЗУ «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Як передбачено положеннями ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст.124); Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч.2 ст.124); Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч.3 ст.124); Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди (ч.4 ст.124).

З огляду на зміст перелічених вище актів права, суд приходить до висновку, що на усіх етапах прийняття рішення з приводу надання земельної ділянки в оренду Харківська міська рада діє саме у правовому режимі власника земельної ділянки (від імені територіальної громади), а тому цілком законно може переслідувати економічну мету в отримані найбільшого матеріального зиску від використання належного територіальній громаді активу.

Виключення складає лише випадок потреби у задоволенні загальних суспільних інтересів, але у спірних правовідносинах ознак наявності публічного інтересу з боку заявника судом не встановлено.

Таким чином, у спірних правовідносинах Харківська міська рада реалізує намір на отримання у власність територіальної громади коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою АДРЕСА_3 .

Отже, особа, з якої стягуються кошти як з користувача земельної ділянки на користь територіальної громади, не є учасником публічних правовідносин навіть незважаючи на ту обставину, що іншим учасником цих відносин є орган місцевого самоврядування.

Цей інтерес не підлягає захисту у порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін "суб`єкт владних повноважень", відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №814/1754/16 (провадження №11-947апп18) прямо указано на необхідність з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що спір Харківської міської ради

склався між фізичною особою та органом місцевого самоврядування з приводу стягнення безпідставно збережених коштів, а тому не є публічно-правовиим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи встановлені судом обставини, клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 255 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправними дій та бездіяльності посадових осіб Харківської міської ради - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І.Савченко