Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2023 Справа №607/8839/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

учасників справи

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 26 січня 2012 року вона одружилася з відповідачем ОСОБА_4 .

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, в сім`ї виникали сварки та непорозуміння. Відповідач з 2015 року ніде офіційно не працює, мало приділяв увагу

сім`ї та дітям.

З грудня 2016 року сторони по справі припинили спільне проживання. Відповідач, забравши свої особисті речі, пішов з дому, та став проживати у житлі своїх родичів за адресою АДРЕСА_1 . З цього часу, діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 лютого 2017 року у справі №607/853/17 шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано.

Після розлучення відповідач почав їздити на заробітки в Польщу та обіцяв, що буде матеріально утримувати дітей.

Однак, за весь цей час він лише купив в 2019 році двом синам лише по парі взуття, хоча і надалі перебуває за кордоном та має можливість матеріально забезпечувати дітей.

Після вторгнення РФ на територію України, позивач в березні 2022 року вивезла дітей в Польщу, де перебувала по червень 2022 року.

Відповідач навіть не намагався побачити дітей, поговорити з ними, не говорячи вже навіть про матеріальне забезпечення дітей.

Колишній чоловік не приділяє увагу дітям, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ними взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні позивач та її представник зміст позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просили його задовольнити.

Представник відповідача подала відзив, в якому вказує, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав та вказує, що він не втратив інтересу до участі у вихованні дітей. А неактивна його участь у житті дітей спричинена тим, що у зв`язку із віком дітей уся комунікація з ними можлива виключно через їх матір, з якою у відповідача ОСОБА_4 склались неприязні стосунки і яка не надає будь-яких контактів.

В матеріалах справи відсутні докази щодо злісного ухилення відповідачем ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідач однозначно та категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Він любить своїх дітей, однак позивач - його колишня дружина, систематично нехтує його правами на побачення з дітьми, забороняє йому з ними спілкуватися, фактично узурпувавши усі права на себе. Аналогічна ситуація і з його батьками - бабусею та дідусем, яким також зі сторони позивача чиняться систематичні перешкоди у спілкуванні з внуками. Відповідач ОСОБА_4 в даний час перебуває на заробітках за межами України в Польщі, однак він жодним чином умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач категорично заперечує щодо спілкування відповідача з їх дітьми.

З огляду на матеріали позовної заяви з додатками, правоохоронними органами, службами в справах дітей, органами опіки та піклування не виявлено порушень вчинених відповідачем ОСОБА_4 щодо його дітей, відповідно у справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження, проведення з ним бесіди чи іншого.

Відтак, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, з підстав та обґрунтувань, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подала висновок органу опіки та піклування, який повністю підтримують та просили справу розглядати без присутності представника органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду матеріали справи направлено для надання письмового висновку.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що сторони по справі з 26 січня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2017 у справі № 607/853/17 було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 13.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1612, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 30.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1453.

Витягом з Державного реєстру речових прав № 326417366 від 21.03.2023 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 57,6 кв. м, житловою площею 29,9 кв. м.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області № 12-35 від 02.05.2023, позивач ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_3 , і в склад її сім`ї входить: син ОСОБА_5 , 2012 р.н., та син ОСОБА_6 , 2015 р.н.

Відповідно до довідки-характеристики Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 27 імені Віктора Гурняка від 22.08.2023 № 115, ОСОБА_6 закінчив перший клас. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 цікавляться дитиною, забирають із школи по черзі. На зауваження вчителя щодо успішності чи поведінки реагують завжди.

Згідно з довідки Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 27 імені Віктора Гурняка від 23.08.2023 № 116, ОСОБА_5 навчається у закладі з п`ятого класу. За рік навчання зарекомендував себе як старанний та дисциплінований учень. ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_8 приділяли належну увагу вихованню сина, цікавилися його навчанням, брали активну участь у батьківських зборах.

Як вбачається з інформації наданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 24.08.2023, діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходяться під спостереженням лікаря-педіатра педіатричного відділення № 3 поліклінічного відділення. З інформації лікаря-педіатра, за час спостереження при відвідуванні поліклініки з приводу захворювань та для проведення профілактичнх щеплень дітей завжди супроводжує мама ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1204 від 11.10.2023, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Попередити ОСОБА_4 змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що відповідач не приділяє увагу дітям, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ними взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому, є усі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п. 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом із цим, згідно з п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду надала показання, що відповідач ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям та станом здоров`я, не спілкується з ними. Про дані обставини їй відомо від спілкування з позивачем.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду надав показання, що він є рідним братом позивача і йому відомо, що відповідач ніколи не виявляв інтересу до дітей.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду надав показання, що з 2019 року він проживає разом з позивачем, відповідач не приїжджає до дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не допомагає, матеріально їх не забезпечує та не спілкується з ними.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду надав показання, що він є батьком відповідача та вказав, що він не знав про дану ситуацію, яка склалася між його сином та невісткою, а також зазначив, що немає зв`язку зі своїми онуками та не може їх побачити. На даний час, його син перебуває за межами України і бажає спілкуватися з дітьми та надавати їм матеріальну допомогу.

Судом з`ясовано, що 25.06.2021 відповідач ОСОБА_4 перетнув державний кордон України через пункт пропуску Шегині, що підтверджується інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-52953/18/23-Вих від 31.10.2023.

Відповідач ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_4 та працює на підставі договору доручення з 22.09.2023 до 21.09.2024, який направлений на роботу у фірму «ASP-Ґлоґув», про що свідчить дозвіл на тимчасове проживання НОМЕР_3 , який дійсний до 31.03.2026 та довідка з місця роботи від 06.11.2023.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 надсилав на адресу позивача ОСОБА_1 письмову заяву від 14.09.2023 про надання йому можливості спілкуватися з їхніми дітьми за допомогою засобів телефонного зв`язку, відео зв`язку, так як станом на сьогодні проживає та працює в Республіці Польща і не може фізично знаходитися поруч з дітьми в Україні. Також, просив позивача відкрити дітям банківські рахунки для надання їм грошових коштів. Просив не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми.

Відтак, суд вважає, що позивачем не надано суду безспірних доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачем не зазначено, в чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, чи вживались щодо нього заходи реагування за заявами позивача в органи поліції, органу опіки та піклування.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 р., передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд приймає до уваги ту обставину, що неповнолітні діти сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребують батьківської уваги та турботи, а тому, вважає, що поведінка відповідача по відношенню до них містить ознаки неналежного виконання батьківських обов`язків, що виражається у відсутності в належному обсязі турботи про синів, інтересу до їх фізичного і духовного розвитку, навчання, підготовки до самостійного життя, безпосередньої його участі у вихованні дітей.

За вказаних обставин, суд, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, при цьому, вважає за необхідне попередити ОСОБА_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і покласти на Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування контроль за ОСОБА_4 щодо виховання своїх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 258, 259, 264, 265, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і покласти на Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування контроль за ОСОБА_4 щодо виховання своїх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_5 .

відповідач ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_6 .

третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 43459222, місцезнаходження бульв. Т. Шевченка, буд. 1, м. Тернопіль.

Повний текст рішення суду складено та підписано 29 грудня 2023 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко