Справа № 495/6844/23
Номер провадження 2/495/3418/2023
06 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д..;
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд
29.06.2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення коштів, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 18 500 доларів США - суму основного боргу, що дорівнює сумі еквівалентній 676 519 грн. (курс НБУ 36,5686 грн. за 1 долар США станом на 19.06.2023 р.) та судові витрати.
Стислий виклад позиції позивача
Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 495/1719/18 за позовом ОСОБА_2 /відповідача/ до ОСОБА_3 /позивача/ про поділ майна подружжя.
В рамках даної цивільної справи позивачем були заявлені зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_2 /відповідача/ про поділ боргового зобов`язання подружжя.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року зустрічні позовні вимоги позивача про поділ боргового зобов`язання подружжя задоволено. Визнано боргові зобов`язання за договором позики від 14.06.2007 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_4 , в сумі 37 000 доларів США, що станом на момент стягнення у судовому порядку з боржника було еквівалентно 976 759,30 грн. об`єктом права спільної сумісної власності. В порядку поділу спільного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом вирішено поділити боргові зобов`язання, що виникли за договором позики від 14.06.2007 року в сумі 37 000 доларів США, по 1/2 частині за кожним із сторін, тобто по 488 379,65 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26.09.2022 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду у вказаній вище частині розв`язання зустрічного позову позивача - залишено без змін.

Таким чином, враховуючи те, що позивач набула майнові права у період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 /відповідем/, за що сплатила ціну паю у розмірі 188 231,68 грн., майнові зобов`язання за Договором № 23 від 12.06.2007 року про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна покриті у зв`язку з укладанням 14.06.2007 року договору позики, тобто позивачем доведено суду джерела надходження грошових коштів на виконання майнових зобов`язань за договором № 23 від 12.06.2007 року, що виникли з боргових зобов`язань, укладених також під час перебування у зареєстрованому шлюбі, що були фактично використані для задоволення потреб сім`ї, оскільки в подальшому позивач оформила право власності на вищевказану квартиру у встановленому законодавством порядку, суди двох інстанцій встановили, що зазначена трикімнатна квартира є спільною сумісною власністю подружжя за умови визнання боргового зобов`язання, що виникло у зв`язку з укладанням позивачем договору позики від 14.06.2007 року об`єктом права спільної сумісної власності.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що позивач довела судам двох інстанцій, що придбала наведену вище трикімнатну квартиру за запозичені кошти.

Судами також встановлено, що 03.09.2018 року на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду у справі № 495/5764/18, позовну заяву ОСОБА_4 до позивача про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з позивача на користь позикодавця 934 675,95 гривень - суму основного боргу. Вказану суму боргу стягнуто на підставі укладеної між позивачем та ОСОБА_4 договору позики, свідченням чого була боргова розписка від 14.06.2007 року про отримання позивачем у борг грошових коштів у сумі 37 000 доларів США.

Вказану суму боргу позивач сплатила одноособово у повному обсязі, про що свідчить відповідна розписка. Відповідач половину вказаного боргу, що встановлено судовими рішеннями, добровільно сплачувати відмовляється, що змушує позивача звернутися до суду із відповідним позовом.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2023 року суддею Прийомовою О.Ю. було заявлено собі самовідвід.

Розпорядженням № 87 від 03.07.2023 року було призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023 року головуючою по вказаній цивільній справі було призначено суддю Анісімову Н.Д.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2023 року провадження по вказаній справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2023 року підготовче провадження по справі було закрито, а справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та смс-повідомлень про виклик до суду, причину неявки суду не повідомив, клопотань чи відзиву до суду не надав.

Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /позивачем/ 14.06.2007 року був укладений усний договір позики, шляхом складання розписки. Досягнувши згоди по всіх істотних умовах договору, ними було узгоджено, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 у борг грошові кошти в сумі 37 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 19.06.2018 року (2 632,89 грн. за 100 доларів США) в гривневому еквіваленті складає 976 759,3 грн. та зобов`язувалась повернути за її першою вимогою. Зазначені обставини підтверджуються складеною ОСОБА_3 та підписаною нею власноруч розпискою.

В порушення взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_3 за вимогою ОСОБА_4 всю суму боргу не повернула, а 01.05.2018 року передала в рахунок частковою погашення боргу лише 1 500 доларів США.

Вказане підтверджується копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.09.2018 року по справі № 495/5764/19, цим же рішенням позовну заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення боргу було задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 934 675,95 гривень - суму основного боргу.

З 27.06.2001 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.01.2013 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/6821/2012 було розірвано.

У період перебування сторін у шлюбі, 12.06.2007 року, ОСОБА_3 уклала з ТОВ «Чорномор`є Плюс» Договір № 23 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна.

У відповідності до п. 3.1. Договору, в порядку, передбаченому цим договором, Товариство зобов`язалось передати у власність Пайовика, тобто ОСОБА_3 пай, а пайовик / ОСОБА_3 / зобов`язався прийняти пай і сплатити за нього Товариству ціну паю.

Новозбудоване майно, в термінології, що вживалось за Договором, це квартира АДРЕСА_1 .

У п. 5.2 Договору № 23 від 12.06.2007 року, сторони договору обумовили, що ціна паю становить 188 231,68 грн., з яких 188 231,68 грн. є вартість паю, в т.ч. 31371,95 грн - ПДВ.

За умовами договору, пайовик передає Товариству у термін 5 банківських днів, після підписання цього договору первісний внесок у розмірі 188 231,68 грн., що складає 100 % від вартості новозбудованого майна.

У відповідності до довідки, виданої ТОВ «Чорномор`є Плюс» за № 32/М від 09.09.2014 року, ОСОБА_3 дійсно згідно договору № 23 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна внесла 188 231,68 грн., що складає 100 % вартості майна. /л.с.44/.

Вказані обставини підтверджуються копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2021 року по справі № 495/1719/18, цим же рішенням встановлено наступне: «Відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти дійсності укладання з ТОВ «Чорномор`є Плюс» Договору № 23 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, проте у зустрічному позові вказує, що для цілей оплати внеску за Договором № 23 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 12.06.2007 року в розмірі 188 231,68 грн., ОСОБА_3 14.06.2007 року уклала договір позики на суму 37 000 доларів США.

Так, згідно приєднаної до матеріалів справи копії письмової розписки від 14.06.2007 року, ОСОБА_3 дійсно взяла в борг у ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 37 000 доларів США для купівлі майнових прав на квартиру за договором про пайову участь і будівництві від 12.06.2007 року № 23. Вказану суму зобов`язалась повернути за вимогою ОСОБА_4 .

У підтвердження джерел існування вказаних грошових коштів позикодавця, позичальник ОСОБА_3 приєднала до матеріалів справи договір № 674/77 банківського рахунку, укладеного з АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , договір купівлі продажу земельної ділянки ОСОБА_4 від 18.04.2007 року, а також квитанції на видачу вказаної суми грошових коштів.»

Вищенаведені обставини встановлені рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 06.04.2021 року справа № 495/1719/18, яке у вказаній частині було залишено без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 26.09.2022 року

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Крім того, преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення (Правова позиція ВС у складі КГС, постанова від 18 березня 2021 року, справа № 902/608/19).

Отже вказані вище обставини, які були встановлені рішеннями Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, не потребують повторного встановлення і дослідження, тому судом достеменно встановлено, що 14.06.2007 року ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 37 000 доларів США, грошові кошти були взяті для купівлі майнових прав на квартиру за договором про пайову участь і будівництві від 12.06.2007 року № 23.

Крім того,вже згаданим рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2021 року боргові зобов`язання за договором позики від 14.06.2007 року, укладеним між ОСОБА_3 /позивачем/ та ОСОБА_4 , в сумі 37 000 доларів США, що станом на момент стягнення у судовому порядку з боржника було еквівалентно 976 759,3 грн. були визнанні об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 /позивача/ та ОСОБА_2 /відповідача/ та в порядку поділу спільного майна ОСОБА_3 /позивача/ та ОСОБА_2 /відповідача/ були поділені боргові зобов`язання, що виникли за договором позики від 14.06.2007 року в сумі 37 000 доларів США, по 1/2 частині за кожним із сторін, тобто по 488 379,65 грн.

Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, встановлено що 22 травня 2019 року ОСОБА_3 змінила власне прізвище, ім`я та по-батькові на « ОСОБА_1 ».

24.12.2022 року позивач повністю повернула ОСОБА_4 борг у розмірі 37 000 доларів США, що були передані за розпискою від 14.06.2007 року. Вказане підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_4 .

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною четвертою статті 65 СК України визначено, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до змісту статті 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

30 червня 2020 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 638/18231/15-ц, досліджуючи питання поділу боргових зобов`язань між колишнім подружжям, зробила наступні правові висновки: при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Верховний Суд у постанові від 05.10.2021 року у справі № 755/16464/20 зробив правові висновки: «Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Керуючись пунктами 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна.

Відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Висновки суду

Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Суд встановив, що за час шлюбу позивачем у борг було взято грошові кошти (37 000,00 доларів США) для придбання нерухомого майна, вказане боргове зобов`язання рішенням суду було визнано спільною сумісною власністю подружжя, на момент розгляду справи борг сплачений позивачем у повному обсязі, вказані обставини знайшли своє підтвердження в наданих суду розписках. Зважаючи на те, що боргові зобов`язання були поділені між сторонами, як колишнім подружжям, у рівних частинах (37 000,00 / 2 = 18 500,00), але відповідач добровільно відмовляється повертати 1/2 частину сплачених позивачем боргових зобов`язань, за таких обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На момент розгляду справи згідно банківської довідки курс гривні до долара склав: 36,66 гривень за 1 долар США, тобто 18 500,00 доларів США за курсом еквівалентно сумі у розмірі 678 210,00 гривень.

Розподіл судових витрат

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у сумі 6 765,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН1384 від 29.06.2023 року.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрат, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За таких обставин підтверджені витрати позивача щодо сплати судового збору у сумі 6 765,20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12,13, 82, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ст. 60, 61, 65, 72 СК України, ст. 256-257, 261, 544 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти (1/2 боргового зобов`язання подружжя) у розмірі 18 500 доларів, що еквівалентно 678 210,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) 6 765,20 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 ).

Повний текст судового рішення складено 06.12.2023 року.

Суддя Н.Д. Анісімова