КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/2709/21 Головуючий у І інстанції - Лебідь-Гавенко Г.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/9011/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Кононенко І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2023 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором, -

установив:

14 вересня 2022 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від Обухівського районного суду Київської області за підсудністю відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2022 року, надійшла справа за вказаним позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором - відмовлено.

14 березня 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява від представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання судових витрат по справі.

Заява обґрунтована тим, що 04 листопада 2021 року між Адвокатським бюро «Сергія Андрощука» (Бюро) та ОСОБА_2 (Клієнт) було укладено договір №004/98/1-4/11/2021 про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до умов якого Бюро зобов`язується надати Клієнтам правову (правничу) допомогу в рамках питань по вимогам ТОВ «Вердикт Капітал» до Клієнта і її чоловіка по договору про іпотечний кредит №2.08062512 від 06 червня 2008 року, укладеного між Клієнтом і ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк»; на підставі вказаного договору Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення від 27 липня 2021 року у справі №753/2709/21.

Відповідно до п.2.3 вказаного договору №004/98/1-04/11/2021, «Для належного виконання умов Договору Бюро (в т.ч. за допомогою своїх співробітників) може залучати третіх осіб, які на підставі довіреності та/або договору про надання правової (правничої) допомоги виконують питання, які прямо зазначені в таких документах, в т.ч.: подають і утримують документи, сформовані в інтересах Клієнта, знайомляться з матеріалами Справи, сплачують судовий збір та/або інші платежі тощо.».

10 листопада 2021 року ОСОБА_2 було здійснено часткову оплату за вказаним Договором №004/98/1-04/11/2021 в сумі 25000 грн.

07 грудня 2021 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Бюро було укладено Додаткову угоду №2 до Договору №004/98/1-4/11/2021 про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до умов якої до вказаного договору було залучено ОСОБА_1 в якості Клієнта за вказаним договором.

12 листопада 2021 року Клієнтом за вказаним договором №19/21 було здійснено часткову передплату за вказаним договором в сумі 12350 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

У подальшому, у зв`язку з передачею справи №753/2709/21 до іншого суду за підсудністю, та, як результат, збільшення обсягу необхідної правової допомоги, 07 грудня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Кределекс» та Адвокатським бюро «Сергія Андрощука», як Клієнтом, було укладено Додаткову угоду №1 до вказаного вище договору №19/21 про надання правової допомоги від 04 листопада 2021 року, відповідно до умов якої сторони Договору №19/21 дійшли згоди змінити пункт 4.2 Договору №19/21, виклавши його наступній редакції: «Вартість правової допомоги за цим Договором становить 39285 грн. та є фіксованою і не залежить від обсягу наданої правової допомоги».

03 березня 2023 року між сторонами вказаного договору №19/21 було підписано Акт про надання правової допомоги до Договору №19/21 про надання правової допомоги від 04 листопада 2021 року. Вартість послуг, вказаних в п. 1 Акту становить 39285 грн.

З огляду на ту обставину, що приписами ЦПК України імплементовано процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, безвідносно до наявності в матеріалах справи відповідних платіжних документів.

До матеріалів справи додається копія платіжного доручення від 12 листопада 2021 року та копія виписки по банківському рахунку від 10 листопада 2021 року, відповідно до якої Відповідачами було частково оплачено на правову допомогу в сумі 25000 грн., проте загальна сума судових витрат, яка підлягає сплаті Відповідачами становить у відповідності до Акту №1 здачі-приймання наданої правової допомоги від 03 березня 2023 року до Договору №004/98/1-4/11/2021 про надання правової (правничої) допомоги від 04 листопада 2021 року та Акту про надання правової допомоги від 03 березня 2023 року до Договору №19/21 про надання правової допомоги від 04 листопада 2021 року становить 39285 грн.

Вказані вище витрати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на правничу допомогу є обґрунтованими, співмірними з обставинами справи та характером спору, а також підтвердженими належними доказами, що додаються до цієї заяви, у зв`язку з чим є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2023 року, стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті правової допомоги адвоката у розмірі 37350 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норма матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що витрати в розмірі 37350 грн, які суд стягнув з товариства не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені матеріалами даної справи, а так само виступають неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Підготовка цієї справи до розгляду в суді, надання консультацій та складання процесуальних документів з додатками не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Просило скасувати додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 37350 грн.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 37350 грн., суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, врахувавши при цьому, що рішення районного суду позивачу було відмовлено у задоволенні його позову.

З висновками викладеними у додатковому рішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2023 року погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Згідно п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень ч.5 ст.137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа №648/1102/19).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року (справа №751/3840/15-ц), на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року (справа №509/5043/17) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_2 було надано Договір про надання правової (правничої) допомоги №004/98/1-4/11/2021 від 04 листопада 2021 року; Додаткову угоду №2 до Договору №004/98/1-4/11/2021 про надання правової (правничої) допомоги від 07 грудня 2021 року; Акт №1 здачі-приймання наданої правової допомоги до Договору №004/98/1-4/11/2021 про надання правової (правничої) допомоги від 04 листопада 2021 року; копії реєстру документів по кредиту від 10 листопада 2021 року на суму 25000 грн.; Договір №19/21 про надання правової допомоги; копію платіжного доручення №25 від 12 листопада 2021 року на суму 12350 грн.; Додаткову угоду №1 до Договору №19/21 про надання правової допомоги від 04 листопада 2021 року; Додаткову угоду №2 до Договору №19/21 про надання правової допомоги від 04 листопада 2021 року; Акт про надання правової допомоги до Договору №19/21 про надання правової допомоги від 04 листопада 2021 року.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з тим, фіксація розміру гонорару відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в Постанові від 20 січня 2021 року (справа №357/11023/18), у якій зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Суд першої інстанції з урахуванням вищезазначених норм матеріального права та правових висновків Верховного Суду, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 37350 грн., як такі, що відповідають критерію реальності та розумності таких витрат, є співмірними, виходячи зі складності, категорії справи, реальності адвокатських витрат.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів не є переконливими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 05 липня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба