10.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/2800/23
Провадження №2/205/1591/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 спочатку звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В подальшому, протягом проведення підготовчого провадження по даній цивільній справі, замінила відповідача за вищевказаним позовом на ОСОБА_2 , який є син померлої ОСОБА_3 та має право на обов`язкову частку у спадкуванні.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполі загинула її бабуся ОСОБА_4 , яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Факт смерті ОСОБА_4 встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року по справі 756/7172/22, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 видане Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 05.10.2022 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна, що заповідана їй відповідно до заповіту ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В. 05.01.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1.

07.10.2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі чого була відкрита спадкова справа № 38/2022.

13.03.2022 року вона звернулась до вказаного вище приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

За результатами розгляду поданих документів нотаріусом було відмовлено Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на житло не містить дати реєстрації квартири в Державному підприємстві «Жилищник», а також у спадкоємця відсутні документи, які б свідчили, що право власності на квартиру було зареєстровано згідно з вимогами чинного законодавства. У зв`язку із тим, що м.Маріуполь є тимчасово окупованою територією України, у нотаріуса відсутня можливість отримати інформацію для перевірки належної реєстрації права власності спадкодавця на квартиру.

З метою реалізації свого права на спадщину вона вимушена звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом своєї бабусі ОСОБА_4 . Посилаючись на ст. ст. 316, 321, 328,392, 1216, 1268 ЦК України просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. В обґрунтування відзиву посилається на те, що його мати ОСОБА_4 , яка загинула в м.Маріуполі ІНФОРМАЦІЯ_1 , любила його доньку ОСОБА_1 , тому нею було прийнято рішення скласти заповіт на неї. Він свідомо не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З позивачкою вони є єдиною родиною та знаходяться в близьких родинних відносинах, то, незважаючи на те, що він має право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті його матері, він бажає, щоб була реалізована воля його матері, викладена у заповіті.

Ухвалою суду від 22 березня 2023 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18 травня 2023 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 замінено у даній цивільній справі відповідача Маріупольську міську раду на відповідача ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Н.В., будучи належним чином повідомлена про день, час і місце підготовчого судового засідання у судове засідання не з`явилася, тому суд розглянув справу без її участі.

За ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши матеріали справи дійшов наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Маріуполі загинула ОСОБА_4 , бабуся позивача ОСОБА_1 , яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Факт смерті ОСОБА_4 встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року по справі 756/7172/22, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 видане Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 05.10.2022 року.

Відповідно до свідоцтва про народження від 11 липня 1960 року серії НОМЕР_2 на ім`я відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_5 (рос) та ОСОБА_6 (рос.), актовий запис № 156.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_7 (рос). та ОСОБА_8 , актовий запис № 897, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 17 жовтня 1985 року

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна.

Відповідно до заповіту ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В. 05.01.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1, дана квартира заповідана позивачу ОСОБА_1 .

Квартира АДРЕСА_1 загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна, належала ОСОБА_2 (рос.) на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 31 жовтня 1994 року.

Відповідно до технічного паспорту на дану квартиру квартира належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 31 жовтня 1994 року.

07.10.2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі чого була відкрита спадкова справа № 38/2022.

13.03.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до цього приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

За результатами розгляду поданих позивачем документів нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на житло не містить дати реєстрації квартири в Державному підприємстві «Жилищник», а також у спадкоємця відсутні документи, які б свідчили, що право власності на квартиру було зареєстровано згідно з вимогами чинного законодавства. У зв`язку із тим, що м.Маріуполь є тимчасово окупованою територією України, у нотаріуса відсутня можливість отримати інформацію для перевірки належної реєстрації права власності спадкодавця на квартиру.

Право власності - право особи на річ (майно), яке вона реалізує відповідно до закону за своєї волі незалежно від будь-яких третіх осіб. Право власності регулюється Конституцією, Цивільним кодексом України та іншими законами і підзаконними актами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України:

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності набувається в порядку визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом»

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ст.ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) .

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом, відповідно до ст. 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.(1 ст. 1235 ЦК України).

За ч.ч.1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Право на обов`язкову частку у спадщині, передбачене ст.1241 ЦК України, відповідно до якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 на момент смерті матері ОСОБА_4 досяг пенсійного віку, відповідно має право на обов`язкову долю у спадщині за ст.1241 ЦК Україні, проте не звернувся в установлений законом строки із заявою про прийняття спадщини, не бажає приймати спадщину, про що заявив у відзиві, погодився з волевиявленням своєї матері щодо заповіту на ім`я його доньки позивача ОСОБА_1 , яким заповідана їй вищевказана квартира, позов останньої визнав в повному обсязі.

З урахуванням вищенаведених норм права суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 є особою що прийняла спадщину за заповітом, після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки звернулася до нотаріальної контори у встановлений законом строк.

Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, права, зареєстровані до 1 січня 2013 року, залишаються дійсними.

До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилася Бюро технічної інвентаризації (надалі БТІ), із видачою про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі.

Квартира АДРЕСА_1 загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна, належала ОСОБА_2 (рос.) на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 31 жовтня 1994 року. В даному свідоцтві міститься печатка Маріупольського міського бюро технічної інвентаризації, що свідчить про реєстрацію даної квартири в цьому БТІ.

Таким чином суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 31 жовтня 1994 року, яке є правовстановлюючим документом про право власності на дану квартиру, відповідно остання при житті за своєю волею реалізувала своє право власності на дану квартиру шляхом заповідання цієї квартири позивачу ОСОБА_1 .

З урахуванням керівних роз`яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладених норм права, матеріалів справи, та з урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 звернулася в установленому законом порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 , але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок відсутності документів про право власності на спадкове майно, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи на спадкове майно, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, внаслідок чого задовольняє позов ОСОБА_1 та визнає за останньою право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , двокімнатну, загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21.7 кв.м.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю, та таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд, відповідно до ст. 200, 206 ЦПК України, ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , двокімнатну, загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21.7 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_4 ;

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна, адреса місцезнаходження: 01135, м.Київ, вул.Андрющенка Григорія, група приміщень №1-№9 (прим.2).

Повне рішення складено 10.07.2023 року.

Суддя О.О.Костромітіна