Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2206/22
Провадження № 2/689/85/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2023 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Соловйов А.В.

за участю секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солобковецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу у Хмельницькій області Павлик Наталія Петрівна, про визнання заповіту недійсним,

встановив:

Позивач звернулась із позовом до відповідачів про визнання заповіту складеного 21.03.2022 р. від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та посвідченого секретарем виконкому Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №21 - недійсним.

Посилається на те, що вона з ОСОБА_4 є рідними сестрами та спадкоємцями за законом після смерті батька - ОСОБА_3 .. Все доросле життя саме ОСОБА_1 утримувала батьків, оскільки ОСОБА_2 ніде не працює. У 2022 р. ОСОБА_1 на місяць виїхала за кордон, а у цей час ОСОБА_2 забрала батька до себе і поставила його в таке становище, що він вимушений був скласти заповіт на її ім`я. ОСОБА_3 хворів, йому було тяжко пересуватись, він потребував стороннього догляду.

Вважає, що заповіт був складений під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах, оскільки б в іншому випадку ОСОБА_2 відмовилась би доглядати батька (ст. 233 ЦК України).

В судових засіданнях позивач позов підтримала, ствердила, що ОСОБА_2 має ключі від хати батька, однак, її не пускає, про складання на її ім`я заповіту позивача не повідомляла. Оскільки позивач працює, вона не могла забрати ОСОБА_3 доглядати до себе, але приїжджала до нього 15-16.01.2022 р., а наступний раз приблизно за 10 днів до його смерті.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позову, з мотивів, зазначених у відзиві. Вважає, що вказані позивачем фактичні обставини є надуманими. Насправді після операції ОСОБА_3 дійсно потребував догляду, тому вона забрала його до себе на його прохання не на один місяць, а на п`ять місяців приблизно з 27.12.2021 р. і до його смерті. За цей час ОСОБА_1 приїжджала до неї провідати батька лише один раз. При цьому, попередньо ОСОБА_3 просив саме ОСОБА_1 його забрати до себе, але ОСОБА_1 відмовилась, сказавши, що до неї приїхала донька і у неї немає дивану для батька. ОСОБА_1 не забезпечувала ОСОБА_3 матеріально взагалі, його утриманням та організацією похорон займалась лише ОСОБА_2 .. Ініціатива скласти заповіт тільки на її ім`я належала лише ОСОБА_3 , який до самої смерті перебував при свідомості, але мав проблеми з пересуванням.

Згодом відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі та просила у позові відмовити.

Представник відповідача Солобковецької сільської ради в судові засідання не з`являвся, на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у позові відмовити, стверджуючи, що заповіт, згідно з яким ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_2 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Солобковецької сільської ради, обраним рішенням Солобковецької сільської ради №4 від 10.12.2020 р., зареєстрований в реєстрі за №21, а будь-які обставини, які б ставили під сумнів волевиявлення ОСОБА_3 під час складання та посвідчення заповіту відсутні.

Третя особа приватний нотаріус на адресу суду скерував копії матеріалів спадкової справи.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.06.1968 р., свідоцтвом про укладення шлюбу від 28.05.1994 р. НОМЕР_1 та не заперечується сторонами.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Дунаївці Камянець-Подільського району Хмельницької області у віці 84 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 29.06.2022 р.. Його похованням та пов`язаним з цим витратами опікувалась відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Солобковецької сільської ради №276 від 30.05.2022 р..

У відповідності до заповіту, посвідченого 21.03.2022 р. секретарем виконкому Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №21, ОСОБА_3 заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, своїй дочці ОСОБА_2 .. При цьому, спадкодавець був зареєстрований та постійно проживав на території Солобковецької сільської ради, і лише тимчасово для забезпечення за ним догляду фактично проживав разом із ОСОБА_2 , що не суперечить законодавству та не є перешкодою для посвідчення заповіту.

Із відповідною заявою від 02.06.2022 р. про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Павлик Н.П. звернулась ОСОБА_2 , у зв`язку із чим була зареєстрована спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Пізніше, 29.06.2022 р. заяву про прийняття спадщини за законом подала і позивач ОСОБА_1 , а 29.10.2022 р. додатково подала заяву нотаріусу про намір оскаржити дійсність заповіту.

Припущення позивача про підписання спадкодавцем заповіту не розуміючи значення своїх дій спростовується матеріалами справи. Так, з медичної документації ОСОБА_3 встановлено відсутність у нього будь-яких захворювань, які могли б впливати на усвідомленість його волевиявлення. Останній медичний запис датований 25.08.2021 р. з приводу загострення хронічного панкреатиту. Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ствердили, що ОСОБА_3 до смерті залишався при свідомості, ясній пам`яті, але внаслідок набряку ніг йому перед смертю було важко пересуватись. Жодних об`єктивних доказів, які б ставили під сумнів усвідомленість волевиявлення ОСОБА_3 суду не надано.

Позивач також посилається на те, що оспорюваний заповіт, укладений всупереч дійсної волі спадкодавця під впливом тяжких для нього обставин та на вкрай невигідних для нього умовах, посилаючись на ст. 233 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Позивач посилається на те, що у випадку відмови складання заповіту на ім`я ОСОБА_2 , остання б відмовилась утримувати спадкодавця.

Однак, зазначена обставина не доведена у встановленому порядку належними доказами. Так, свідок ОСОБА_7 показала, що приблизно за два дні до смерті ОСОБА_3 вона чула, як ОСОБА_2 під час роботи по господарству на нього кричала, а тому вона припускає, що на ОСОБА_3 вчинявся тиск. Проте, заповіт був складений ОСОБА_3 ще 21.03.2022 р., а тому суд не розцінює побутовий конфлікт як доказ існування тяжких для спадкодавця обставин. При цьому, заповіт який у даному випадку є одностороннім безумовним правочином, не передбачає будь-яких зустрічних кроків від спадкоємців, на відміну від договору довічного утримання, а тому юридична конструкція щодо «вкрай невигідних умов» на дані правовідносини не поширюється.

При вирішенні справи суд виходить з встановленої ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину та встановленої у ст. ст. 1233 1236 ЦК України засади диспозитивності рішення спадкодавця щодо окреслення в заповіті кола спадкоємців та обсягу спадкового майна. Спадкоємці за загальним правилом не наділені правом впливати на такі рішення спадкодавця.

По суті, посилання позивача ґрунтуються на несправедливості такого волевиявлення спадкодавця у заповіті, яким він заповідав все своє майно її сестрі. Стверджувала, що вона також опікувалась батьком, була біля нього під час проведення операції, періодично по мірі можливості приїжджала до нього (оскільки проживає у м. Чернівці), але не так часто як сестра, яка проживає поблизу - на ст. Дунаївці, привозила батьку продукти.

Суд не вдаватиметься в оцінку особистих відносин спадкоємців зі спадкодавцем, оцінку їх майнової участі в утриманні батька та ступінь їх взаємної любові, оскільки це не має правового значення.

При цьому, позивач визнала, що в силу особистих обставин вона не могла забрати батька до себе чи навідуватись частіше. Свідок ОСОБА_6 показала, що з літа 2021 р. на прохання ОСОБА_2 вона доглядала свого сусіда ОСОБА_3 , за що останній їй платив 2000 грн. в місяць. ОСОБА_2 навідувалась до батька дуже часто, а ОСОБА_1 1- 2 рази на місяць, хоча ОСОБА_3 говорив, що хотів би бачити ОСОБА_1 частіше. Коли ОСОБА_2 забрала ОСОБА_3 до себе, ОСОБА_6 продовжувала з ним спілкуватись, приїжджала до ОСОБА_2 відвідати його. ОСОБА_3 був при здоровому глузді, активний, не нарікав на погане ставлення зі сторони ОСОБА_2 .. Свідок ОСОБА_5 також повідомляла, що часто спілкувалась із ОСОБА_3 , який за столом неодноразово згадував, що заповіт він склав на ОСОБА_2 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 06.04.2016 р. у справі № 6-551цс16 та Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 р. у справі № 688/2452/17.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи недоведеність стороною позивача позовних вимог, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.07.2023 р..

Суддя А.В. Соловйов