Провадження №2/523/4172/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Досковського Віталія Геннадійовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Досковський В.Г., з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, а саме просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 17 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент звернення до суду з цим позовом еквівалентно 621 666,20 грн.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Досковський В.Г. подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відкритих на ім`я відповідача та на частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2023 року, головуючим по справі визначено суддю Дяченко В.Г.

Питання про відкриття провадження у справі вирішується відповідно до ст.187 ЦПК України.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, що відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20.

Представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на :

-грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у банках та/або інших фінансових установах в межах суми стягнення - 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 621 666 (шістсот двадцять одна тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 20 коп.

-на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2011 р., посвідченого Другою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-2406.

Свою заяву обґрунтував тим, що через необмежену можливість у розпорядженні належними ОСОБА_1 грошовими коштами відповідач ОСОБА_2 вже вчиняє дії, направлені на приховування та витрачання грошових коштів ОСОБА_1 (зняття з рахунків, витрачання тощо), що у разі задоволення позову може зробити неможливим виконання судового рішення через відсутність коштів у відповідача. При цьому, представник заявника зазначає, що застосування вказаних заходів забезпечення позову, забезпечать збереження грошових коштів, що підлягатимуть передачі ОСОБА_1 за рішенням суду, та неможливість їх розтрати, передачу іншим особам, приховування тощо, а у разі їх відсутності у ОСОБА_2 - нададуть змогу звернути стягнення на належну йому частку у праві власності на нерухоме майно, за рахунок чого можливо буде виконати рішення суду. На підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Досковський В.Г. додав Інформацію з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно даних якої ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності частка квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 до 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 до 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Нормами статті 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК унормовано обов`язок доказування і подання доказів, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою для звернення до суду з заявою про забезпечення позову представник заявника зазначає те, що відповідач вже вчиняє дії, направлені на приховування та витрачання грошових коштів ОСОБА_1 , і це може утруднити виконання судового рішення. При цьому, у випадку відсутності грошових коштів на рахунках відповідача, накладення арешту на частку нерухомого майна належного відповідачу надасть змогу виконати рішення суду.

Щодо накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача, суддя зазначає наступне.

Арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських установах або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, у яких вони відкриті, надаються суду заявником (постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18).

У той же час, представником заявника не зазначено відомості про наявність у відповідача рахунків, їх номери та назви відповідних установ, у яких вони відкриті, що позбавляє суд можливості застосувати обраний заявником спосіб забезпечення позову.

Крім того, з поданого позову та заяви про його забезпечення вбачається, що у разі відчуження належного на праві спільної часткової власності відповідачеві нерухомого майна, не буде існувати реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки спір стосується стягнення на користь позивача грошових коштів.

З урахуванням наведеного та відсутності відомостей про наявність у відповідача рахунків, їх номери та назви відповідних установ, у яких вони відкриті, відсутності достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не доведено належними доказами існування ризиків невиконання можливого рішення суду, відсутні правові підстави для забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

З урахуванням наведеного, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 27,149-153, 261, 353 ЦПК України,суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Досковського Віталія Геннадійовича про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст. ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 30.06.2023 року.

Суддя