Справа № 299/2495/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 31 травня 2023 року (у складі судді Левка Т.Ю.) (у частині стягнення аліментів) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у квітні 2023 р.

Просила:

-розірвати шлюб укладений між сторонами 23 липня 2005 р. зареєстрований виконкомом Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району, про що зроблено відповідний актовий запис у книзі реєстрації шлюбів № 15;

-стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи із дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 23 липня 2005 р. між сторонами було укладено шлюб, про що виконкомом Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району зроблено відповідний актовий запис у книзі реєстрації шлюбів за № 15.

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей.

Уже більше року сторони не проживають разом, між ними виникають постійні сварки, спільний побут не ведуть. Відповідач працює на сезонних роботах в Угорщині. Подружнє життя між ними не склалось, вони не зійшлися характерами, у них різні погляди на життя. У зв`язку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем.

Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд вирішити питання про стягнення із відповідача аліменти на утримання дітей, оскільки відповідач із часу окремого проживання не здійснює утримання неповнолітніх дітей. Діти знаходяться на повному утриманні матері. Позивач указує, що відповідач працює на території Угорщини і як убачається згідно з даних із мережі Інтернет середньою заробітною платою у 2022 р. була 1400 Євро, що відповідно до курсу НБУ становило 54600 грн.

Рішенням Виногадівського районного суду від 31 травня 2023 р. позов задоволено частково. Шлюб, укладений 23 липня 2005 р. між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зареєстрований у виконкомі Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 15 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - доньк ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 20.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1073,60 грн. у відшкодування судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 просить змінити це рішення у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши стягувати на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2800 грн. щомісяця. Доводить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-аліменти визначені судом першої інстанції відповідач не в змозі сплачувати, зважаючи на його реальні доходи;

-відповідач підтвердив, що він є інвалідом із дитинства, реальний стабільний дохід складає лише пенсія по інвалідності, стабільного доходу не має;

-позивач не надала належних і допустимих доказів, які б підтвердили можливість відповідача сплачувати аліменти на дітей по 3500 грн. на кожного.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи це, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися із відповідача, як аліменти на дітей сторін, суд прийняв до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, повважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача належить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

При цьому встановив, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2005 р. у виконкомі Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району за актовим записом № 15, що стверджується свідоцтвом про шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості відповідача сплачувати розмір аліментів, який був визначений судом.

На підтвердження цього надає, як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції довідку ГУ ПФУ в Закарпатській області про розмір пенсії по інвалідності відповідно до якої у період із листопада 2022 р. по квітень 2023 р. розмір його пенсії склав 14720 грн., а також пенсійне посвідчення, яке підтверджує наявність у відповідача інвалідності 3 групи з дитинства.

Однак, ці докази не можуть беззаперечно стверджувати про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в тому розмірі, який був визначений судом першої інстанції.

У матеріалах справи відсутні докази, які б дали змогу суду встановити матеріальний стан відповідача, наприклад: довідки перебування у центрі зайнятості з пошуком роботи, акт обстеження матеріально-побутових умов, докази наявності чи відсутності у власності відповідача рухомого та/або нерухомого майна, тощо, жодних таких доказів матеріали справи не містять.

Суд, вирішуючи подібні спори, не обмежений мінімумом, який встановлений законом, суд у першу чергу виходить із обставин справи, і стягуючи аліменти в розмірі 3500 грн. щомісячно суд врахував і позицію позивача, і позицію відповідача, але насамперед інтереси спільних дітей сторін.

Відповідач не довів жодними належними та допустимим доказами, що він не в змозі сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей у тому розмірі, в якому визначив суд, натомість суд першої інстанції врахував усі обставини справи та надані сторонамидокази, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Також відповідачем не надано жодних належних доказів того, що він допомагає своїй дружині утримувати спільних дітей, поза аліментними зобов`язаннями.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спільні діти сторін проживають разом із мамою і, безумовно, позивач несе більші витрати на дітей, ніж той із батьків, із ким дитина не проживає. Але за умови, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів факту, що він у змозі сплачувати аліменти лише в розмірі 2800 грн., то суму стягуваних аліментів належить залишити в тому розмірі як це вирішив суд першої інстанції.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Виноградівського районного суду від 31 травня 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 29 грудня 2023 р.

Судді: