Справа № 646/6211/21
№ провадження 2/646/591/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Барабанової В.В.

за участю секретаря судового засідання Хілінського М.І.,

представника позивача - Бутенка М.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

свідка ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

встановив:

У вересні 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 27627,47 грн. та стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.04.2018 о 13 год. 35 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з., НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом було завдано механічних пошкоджень.

Керуючись вимогами Закону України №1961-IV потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала останньому усі необхідні документи надання яких передбачається ст. 35 Закону України №961-IV. Зокрема потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до Звіту №190/2018 та інших документів встановлено, що сума регламентної виплати складає 27627,47 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована то відповідач, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Таким чином з урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27627,47 грн.

Рух справи.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2023 у справі було призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.03.2023 було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про витребування доказів, та витребувано з Комінтернівського районного суду м. Харкова (м. Харків, пров. Брянський, 5,) справу 641/3584/18 про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

28.03.2023 на виконання вказаної ухвали до суду надійшли матеріали справи 641/3584/18.

23.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В запереченнях проти позову зазначив, що 25.04.2018 о 13 год. 35 хв. на регульованому перехресті пр. Гагаріна та пр. Льва Ландау мало місце зіткнення автомобіля Мазда, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем ВАЗ 210994-20, р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

Співробітниками поліції 16.05.2018 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №017073 стосовно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В ході розгляду вищезазначеного протоколу ОСОБА_4 не погодився із складеним протоколом та клопотав щодо призначення по справі судово-автотехнічної експертизи. Однак суд відмовив у задоволенні його клопотання.

ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду зі скаргою на вказане рішення суду першої інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 скасовано та винесено нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач вказує, що у вказаній постанові апеляційного суду зазначено, що оскільки у розумінні положень КУпАП наявні обставини, які виключають провадження у справі, суд відхилив клопотання ОСОБА_4 про призначення автотехнічної експертизи, проте вказане не перешкоджає учасникам ДТП у разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства, відповідно до ч. 3 ст. 40 КУпАП, вирішувати питання про відшкодування шкоди та заявляти відповідні клопотання.

Позивач посилається на те, що на момент розгляду справи не існує жодного рішення суду щодо винуватості ОСОБА_4 , крім того в підтвердження винуватості відповідача ОСОБА_4 в ДТП, в ході якого був пошкоджений автомобіль «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , позивачем не надано будь-яких доказів.

21.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача зазначив, що відповідно до висловлених правових позицій Верховного Суду така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності ДТП. Тому на думку представника позивача, відповідач помилково вважає, що закриття провадження у зв`язку з закінченням строку не є доказом вини відповідача та нанесення шкоди.

Під час судового розгляду було допитано свідка ОСОБА_3 , яка зазначила наступне, в день дорожньо-транспортної пригоди вона їхала зі своїм чоловіком (відповідач), вони їхали за машиною, на протилежній стороні стояла фура, за фурою виїхала Мазда, при повороті в них врізалась Мазда, у праві задні двері.

На запитання представника відповідача, вказала, що удар прийшовся на праву сторону задньої двері, Мазда після зіткнення стояла посеред перехрестя, а їх машину відкинуло.

На запитання представника позивача, зазначила, що на момент ДТП, її чоловік страховий поліс не встиг оформити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник - адвокат Корчан М.С. у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у їх задоволенні. Крім того, зазначили, що клопотання про призначення експертизи просять залишити без розгляду.

Підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду, суд не вбачає. Суд надав сторонам можливість подати докази у справі, у строки передбачені ЦПК України та визначені судом, а також висловити свої позиції, заперечення та аргументи у заявах по суті справи, у відповідності до ст. 174 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

25.04.2018 о 13 год. 35 хв. на регульованому перехресті пр. Гагаріна та пр. Льва Ландау мало місце зіткнення автомобіля Мазда, р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем ВАЗ 210994-20, р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі стосовно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи.

Формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_4 відповідно до зазначеної постанови викладене наступним чином: ОСОБА_4 25.04.2018 о13-35 годині, керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_4 та при проїзді регульованого перехрестя пр. Гагаріна та пр. Льва Ландау в м. Харкові, при повороті ліворуч, не надав дорогу автомобілю Мазда, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого сталося ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушено п. 16.6 ПДР України.

Відповідно до п. 16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 скасовано та винесено нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідач, як, водій транспортного засобу ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_4 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується витягом з бази даних МТСБУ.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAZDA, д.н.з. НОМЕР_2 , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3791224.

ОСОБА_7 є власником автомобіля, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

31.05.2023 ОСОБА_7 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 25.04.2023 за участі транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_4 та транспортного засобу MAZDA, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

05.07.2023 ОСОБА_7 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату відшкодування шляхом перерахування коштів на її розрахунковий рахунок.

Зі звіту про оцінку вартості №190/2018 від 09.06.2018 встановлено, що ринкова вартість автомобіля MAZDA, д.н.з. НОМЕР_2 на час ДТП 25.04.2018 складає 51678, 68 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 146611,76 грн., в тому числі з ПДВ, коефіцієнт фізичного зносу складає 0,70, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 61163,96 грн.

Відповідно до звіту №271/2018 від 17.07.2018 вартість утилізації автомобіля MAZDA, д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням придатних до використання складових може складати 25351,21 грн.

В наказі Моторного (транспортного) страхового бюро України № 439 від 18.01.2019 доручено Фінансовому управлінню сплатити на рахунок ОСОБА_7 26327,47 грн.

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1300,00 грн., яке МТСБУ було сплачено ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 50143 від 26.06.2018 та актом виконаних робіт від 26.06.2018.

Таким чином, розмір витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою за зазначеним вище страховим випадком склав: 26327,47 грн. + 1300,00 грн. = 27627,47 грн.

Моторним (транспортним) страховим бюро України відшкодовано ОСОБА_7 шкоду з Фонду захисту потерпілих в розмірі 26327,47 грн., що підтверджується довідкою №1 від 31.11.2018.

Факт перерахування Моторним (транспортним) страховим бюро України коштів ОСОБА_7 в розмірі 26327,47 грн. та ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» - 1300,00 грн. підтверджується платіжними дорученнями № 766323 від 30.01.2019 та № 992826 від 29.08.2018 відповідно.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії завдавача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, вина у завданні шкоди згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 522/11610/15-ц (провадження № 61-13624св18), в постанові Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 344/9572/16-ц (провадження № 61-17552св18), в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 345/4614/16-ц (провадження № 61-31818св18) та інших.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 41.4 статті 41 Закону передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2019 року у справі №521/10891/15 (провадження №61-26689св18) дійшов висновку про те, що на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Це випливає із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим, в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191 ЦК України, так і за змістом статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування», йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.

Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, а регрес - статтею 1191 ЦК України.

Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №910/2603/17 (провадження №12-134гс18).

Як встановлено судом Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено власнику автомобіля MAZDA, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 регламентну виплату у розмірі 26327,47 грн., у зв`язку з пошкодженням її автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась за участі транспортного засобу MAZDA, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 та транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_4 , цивільна відповідальність якого не була застрахована.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги, посилається на те, що його вина у вчиненні ДТП, не була встановлена.

Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про залишення без розгляду його клопотання про призначення автотехнічної експертизи, питання щодо призначення експертизи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 судом першої та апеляційної інстанції також не розглядалось.

Суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1статті 247 КУпАП- за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених у статті 38 цього Кодексу.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення (висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 383/846/18).

Отже, той факт, що відповідача ОСОБА_4 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито з не реабілітуючих підстав, а у зв`язку з пропуском строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо відсутності його вини у дорожньо-транспортній пригоді.

Доказів спричинення дорожньо-транспортної пригоди водієм ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

До того ж, незважаючи на отримання механічних пошкоджень також і його автомобілем, ОСОБА_4 не ставив вимог про виплату йому відшкодування.

Покази свідка ОСОБА_3 щодо події ДТП, з метою встановлення факту порушення правил дорожнього руху відповідачем, суд не бере до уваги, оскільки вона не є спеціалістом.

За наведених обставин вбачаються правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати в порядку регресу витрати Моторного (транспортного) страхового бюро України на виплату страхового відшкодування ОСОБА_7 .

Враховуючи, що законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі, потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді в порядку регресу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з ОСОБА_4 коштів у розмірі 26327,47 грн.

До того ж, МТСБУ у позові просить стягнути з відповідача на його користь витрат за огляд авто та збір документів в розмірі 1300,00 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки у ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» не передбачено відшкодування витрат за огляд авто та збір документів, правових підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,263,265,273,280,354, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.1188,1191 Цивільного кодексу України, ст.ст.22,38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 26327 (двадцять шість тисяч триста двадцять сім) гривень 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження 02002, м. Київ, бул. Русанівський, буд. 8;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий.

Суддя: В.В. Барабанова