КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», згідно з яким просив:

- визнати протиправною бездіяльність АТ «Державний ощадний банк України» щодо відмови у відкритті рахунку на ім`я ОСОБА_1 ;

- стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 13.09.2021 року представник за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до відділення АТ «Державний ощадний банк України», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 125, з усіма необхідними для відкриття рахунку документами та просив відкрити пенсійний рахунок на ім`я ОСОБА_1 .

Представником банку у відкритті рахунку ОСОБА_1 було відмовлено.

При цьому, листом від 27.09.2021 року ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомлено, що згідно з п. 9.14 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2021 року за № 694, банк має право відмовляти клієнту у підтриманні ділових відносин або проведенні фінансової операції чи відмовити клієнту в обслуговуванні, якщо така відмова обґрунтована здійсненням банком заходів з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом або фінансування тероризму чи розповсюдження зброї масового знищення.

Разом з тим, позивач вважає дії АТ «Ощадбанк» щодо відмови у відкритті пенсійного рахунку протиправними, оскільки довірена особа - ОСОБА_2 надав АТ «Ощадбанк» всі необхідні та достатні документи для відкриття рахунку, визначені інструкцією, а видана довірителем довіреність містить усі необхідні повноваження, зокрема для відкриття пенсійного рахунку та отримання додаткової картки.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що банком не доведено його наміру відкрити пенсійний рахунок з метою легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом або фінансування тероризму чи розповсюдження зброї масового знищення, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність АТ «Державний ощадний банк України» щодо відмови у відкритті рахунку на ім`я ОСОБА_1 .

Крім того, позивач вказував, що психологічним напруженням, розчаруванням та незручностями, що виникли внаслідок протиправних дій банку, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог законодавства та внутрішніх нормативних актів, а також на підставі зібраної інформації, банк обґрунтовано відмовив представнику позивача у відкритті рахунку на ім`я ОСОБА_1 . При цьому, судом першої інстанції встановлено, що позивачем не обґрунтовано належними доказами, що йому було завдано моральну шкоду, не доведено, що моральна шкода була завдана саме протиправними діями відповідача, а також, що наявний причинно-наслідковий зв`язок між такою шкодою і протиправними діяннями АТ «Ощадбанк».

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначає, що наведені в оскаржуваному рішенні підстави для відмови у відкритті рахунку, а саме: незнаходження осіб, що не мають відношення до справи, за місцем колишнього проживання в Україні та інформація з публічних джерел щодо представника, не ґрунтуються на вимогах закону або нормативних актах.

Також, вказує на неврахування судом першої інстанції того, що видана довірителем довіреність містить усі необхідні повноваження, зокрема для відкриття пенсійного рахунку та отримання додаткової картки.

При цьому, зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29 квітня 2020 року у справі №910/3245/19, від 10 грудня 2020 року у справі №910/507/20, від 16 жовтня 2018 року у справі №910/21320/17.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що дії банку щодо відмови від ділових відносин шляхом відмови у відкритті банківського рахунку відповідають вимогам діючого законодавства.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.09.2021 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» із заявою, в якій просив повідомити підстави відмови у відкритті рахунку за його зверненням до відділення АТ «Державний ощадний банк України» 13.09.2021 року.

При цьому, листом АТ «Державний ощадний банк України» від 27.09.2021 року №103.14-16/1-1654/4960/2021/03/с ОСОБА_2 повідомлено про те, що на підставі п. 9.14 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою Правління АТ «Державний ощадний банк України» від 05.08.2021 року за № 694, банк має право відмовляти клієнту у підтриманні ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведенні фінансової операції чи відмовити клієнту в обслуговуванні (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), якщо така відмова/зупинення обгрунтоване здійсненням банком заходів з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масової знищення та валютного законодавства. АТ «Державний ощадний банк України» повідомило про відмову у відкритті рахунків за наданими ОСОБА_2 довіреностями на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що банком не доведено його наміру відкрити пенсійний рахунок з метою легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом або фінансування тероризму чи розповсюдження зброї масового знищення.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. Банк здійснює професійну діяльність на ринках капіталу на підставі ліцензії, що видається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Як визначено п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», до банківських послуг належить відкриття та ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу).

Відповідно до п. 10 розділу І Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Національного Банку України від 12.11.2003 року № 492 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція), банк формує справу з юридичного оформлення рахунку з документів, що подаються клієнтом під час відкриття рахунку, а також інформації, отриманої з офіційних та/або надійних джерел під час виконання вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та нормативно-правового акта Національного банку з питань фінансового моніторингу (далі - законодавство з питань фінансового моніторингу), та документів, що підтверджують повноваження представника (довіреної особи, розпорядника) клієнта на розпорядження рахунком клієнта. Порядок зберігання документів у справі з юридичного оформлення рахунку банк встановлює самостійно згідно з його внутрішніми документами.

Як визначено у ст. 2 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, що забезпечують проведення фінансових операцій на території України та за її межами відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, органи місцевого самоврядування, правоохоронні та розвідувальні органи, інші державні органи України. Виконання цього Закону не є порушенням Закону України «Про захист персональних даних» в частині обробки персональних даних. Обробка персональних даних відповідно до вимог цього Закону здійснюється без отримання згоди суб`єкта персональних даних. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний під час здійснення ідентифікації клієнта інформувати його про покладені на такого суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), система фінансового моніторингу складається з первинного та державного рівнів. Суб`єктами первинного фінансового моніторингу є, зокрема, банки.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин (ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених Національним банком України - для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, щодо яких Національний банк України відповідно до ст. 18 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду.

Як визначено у ч. 2 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка. З метою не перешкоджання звичайній діловій практиці верифікація клієнта може здійснюватися за необхідності під час встановлення ділових відносин. У такому разі здійснення верифікації має бути завершене якнайшвидше після першого контакту з клієнтом, за умови здійснення ефективного управління ризиками легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Верифікація клієнта також може бути здійснена після відкриття рахунка, але до проведення по ньому першої фінансової операції.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 11 «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов`язаний на підставі офіційних документів або інформації, отриманої з офіційних та/або надійних джерел (якщо інше не передбачено цим Законом), здійснювати верифікацію.

При цьому, загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених Постановою Правління Національного Банку України від 19.05.2020 року № 65 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» (далі - Положення).

Банк здійснює ідентифікацію особи, від імені або за дорученням якої встановлюються ділові відносини/проводиться фінансова операція. Банк отримує необхідні ідентифікаційні дані з офіційних документів (їх копій), зокрема довіреності, інформації, наданої та засвідченої законним представником, та з інших джерел. Верифікація цієї особи здійснюється під час її першого звернення до банку (п. 16 Положення).

Відповідно до п. п. 34-37 Положення, Банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку. Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків ВК/ФТ, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління ризиками ВК/ФТ, їх мінімізації. Банк документує процес застосування ризик-орієнтованого підходу таким чином, щоб бути здатним продемонструвати його суть (зокрема те, у чому полягає різниця в підходах), прийняті банком рішення під час його застосування та обґрунтованість таких рішень. Банк, застосовуючи ризик-орієнтований підхід, має утримуватися від необґрунтованого застосування де-рискінгу. Зазначений підхід протирічить ризик-орієнтованому підходу та не сприяє фінансовій інклюзії.

Як визначено у п. п. 45-46 Положення, критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до цього Положення, типологічних досліджень СУО, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику.

Так, постановою Правління АТ «Державний ощадний банк» від 28.12.2020 року №877 затверджено Програму належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк» (далі - Програма), яка регламентує процес «Організація здійснення належної перевірки клієнтів» та розроблена з метою забезпечення належної реалізації функцій АТ «Ощадбанк» як суб`єкта первинного фінансового моніторингу щодо належної перевірки клієнта під час встановлення ділових відносин з ним та актуалізації даних про клієнта га/або осіб, які діють від імені клієнта.

При цьому, відповідно до п. 5.4. розділу 5 «Належна перевірка клієнтів» Програми, працівники Банку до встановлення ділових відносин/проведення фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтом мають встановити (зрозуміти) мету та характер майбутніх ділових відносин або проведення фінансової операції на підставі отриманої від такого потенційного клієнта необхідної інформації та зобов`язані, в тому числі: з`ясувати вид послуг/продуктів, за якими клієнт звертається до Банку; здійснити ідентифікацію, верифікацію клієнта/представника клієнта в порядку, передбаченому Програмою: визначити розмір доходів та соціальний статус клієнта фізичної особи (працевлаштований/безробітний. пенсіонер, студент тощо) на підставі інформації, зазначеної клієнтом в опитувальнику або Заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Заява про приєднання виконує функцію опитувальника)1, або документів/відомостей наданих/засвідчених клієнтом; визначити (виявити) рівень ризику клієнта та здійснити його оцінку в порядку, передбаченому у Програмі управління ризиками фінансового моніторингу АТ «Ощадбанк».

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_2 неодноразово звертався до АТ «Ощадбанк» з довіреностями, посвідченими нотаріусом в м. Тель-Авів, Ізраїль від імені фізичних осіб для відкриття рахунків, а саме: довіреність № 800/20 від 29.10.2020 року, посвідчена адвокатом-нотаріусом Тучинською Л. в м. Тель-Авів, Ізраїль, від імені ОСОБА_7, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ; довіреність № 751/20 від 18.05.2020 року, посвідчена адвокатом-нотаріусом Тучинською Л. в м. Тель Авів, Ізраїль, від імені ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; довіреність № 315/20 від 02.06.2020 року, посвідчена адвокатом-нотаріусом Тучинською Л. в м. Тель-Авів, Ізраїль, від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживають за адресою: АДРЕСА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Згідно службової записки головного фахівця відділу банківської безпеки філії Дніпропетровське обласне управління від 07.09.2021 року за результатами проведення заходів щодо поглибленого аналізу довіреностей, наданих представником, банком встановлено наступне: під час перевірки місця проживання ОСОБА_4 , яка згідно довіреності мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , мешканці будинку повідомили, що громадянка ОСОБА_4 за вказаною адресою довгий час не проживає, місце її знаходження сусідам невідоме; під час перевірки місця проживання ОСОБА_7 , яка згідно довіреності проживає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за вказаною адресою розташовані лише одноповерхові напівзруйновані приватні будинки, тобто зазначена адреса не підтверджена; під час перевірки місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які відповідно до довіреності проживають за адресою: АДРЕСА_5 , встановлено, що сусідам вказані особи невідомі.

Крім того, з публічних джерел банком було встановлено, що ОСОБА_2 у 2008 році притягався до кримінальної відповідальності за ст.ст. 364, ч. 2, 296, ч. 4 ст. 366, ч 2 ст. 358, ч. 2 КК України, у 2010 році за ст.ст. 212, ч. 3, ст. 205, ч. 2 КК України.

Також, з відкритих джерел банком було встановлено, що за інформацією із веб-порталу «Судова влада України» Петриківським районним судом Дніпропетровської області розглядається кримінальна справа № 1-308-1/1-к за обвинуваченням ОСОБА_2 , суть справи - шахрайство.

У свою чергу, додатком 19 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу передбачено критеріями ризику, що зумовлені репутацією клієнта або КБВ клієнта, зокрема є: наявна негативна інформація в офіційних та/або публічних джерелах про клієнта або його КБВ, що свідчить про можливий зв`язок із тероризмом або іншою кримінальною/незаконною діяльністю.

Відповідно до розділу 10 Програми, працівники Банку, зобов`язані відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні)/здійсненні операції, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; подання клієнтом чи його представником Банку недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману Банк.

Суб`єкт первинного Фінансового моніторингу має право відмовитись від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення Фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення контрагентів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику (ст. 10 Закону України «Про фінансовий моніторинг»).

Згідно п. 6 розділу І Інструкції №492, Банк не має права відмовити у відкритті рахунку, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у відкритті рахунку на ім`я позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, адже банк обґрунтовано відмовив представнику позивача у відкритті рахунку на ім`я позивача.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, адже позивачем не обґрунтовано належними доказами, що йому було завдано моральну шкоду, не доведено, що моральна шкода була завдана саме протиправними діями відповідача, а також, що наявний причинно-наслідковий зв`язок між такою шкодою і протиправними діяннями АТ «Ощадбанк».

Посилання апелянта не неврахування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення висновків Верховного Суду, викладених у постановах по справам №910/3245/19, 910/507/20, 910/21320/17, колегія суддів відхиляє, оскільки фактичні обставини у цих справах є відмінними від обставин цієї справи, так як стосуються суб`єктів господарювання, які мали відкриті рахунки в установі банку.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обґрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав ґрунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: