КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року

справа № 2603/10547/12

провадження № 22-ц/824/6831/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Деснянського ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Панченко О.М. у справ за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 в якій вона просила визнати неправомірною бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арештів накладених постановою від 31.01.2014 року ВП №41767265 та зобов`язати відділ зняти арешт накладений цією постановою у вказаному вище виконавчому провадженні.

Скарга обґрунтована тим, що 22.10.2012 року Деснянським районним судом м. Києва було розглянуто справу №2603/10547/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 117397,10 швейцарських франків, що по курсу НБУ становить 951397,84 грн та судові витрати. На виконання судового рішення судом було видано виконавчий лист №2-5018 від 09.11.2012 року, який в подальшому перебував на виконанні у державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (ВП НОМЕР_1). Постановою від 04.06.2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу. Проте, державним виконавцем не було знято арешти, накладені постановою державного виконавця від 31.01.2014 року. Ухвалою суду від 08.09.2020 року змінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Універсал Банк» на правонаступника ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 15.09.2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-5018, виданий 09.11.2021 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання судового рішення. ОСОБА_1 звернулася до Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) з заявою про зняття арешту, проте відповіді не отримала. Таким чином зобов`язання скаржниці за судовим рішенням відсутнє, проте існують заходи забезпечення виконання судового рішення у вигляді накладених арештів на майно та кошти скаржниці, в зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з даною скаргою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою державного виконавця Логвинської К.Л. від 31.01.2014 року, та зобов`язано Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт, накладений у виконавчому провадження №41767265.

В поданій апеляційній скарзі державного виконавця Деснянського ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що станом на 2014 рік при винесенні постанови про повернення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту накладеного майна боржника тільки при поверненні виконавчого документу до суду або іншого органу, який його видав. Апелянт вказує, що державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, а не до суду або іншого органу, що його видав. Крім того, зазначає, що розгляд справи відбувся без представника відділу держаної виконавчої служби, чим було порушено права останнього.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить частково задовольнити апеляційну скаргу та змінити мотивувальну частину.

Вказує, що виконавчий лист, який перебував на виконанні, визнаний ухвалою суду від 15.09.2021 року таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із прощенням боргу. При подачі скарги ОСОБА_1 посилалась саме на вищевказану обставину, як на підставу для скасування накладеного арешту та скаржник не оскаржує рішення дії чи бездіяльність апелянта, пов`язані з незняттям арештів після повернення виконавчого листа стягувачу по завершенню виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав частково, просив змінити мотивувальну частину рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий документ було повернуто стягувачеві, однак накладений арешт на майно не скасовано.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.10.2012 року Деснянським районним судом м. Києва було розглянуто цивільну справу №2603/10547/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 117397,10 швейцарських франків, що по курсу НБУ становить 951397.84 грн. та судові витрати.

На виконання судового рішення судом було видано виконавчий лист №2-5018 від 09.11.2012 року, який в подальшому перебував на виконанні у державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (ВП НОМЕР_1).

Постановою від 04.06.2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу. Проте, державним виконавцем не було знято арешти накладені постановою державного виконавця від 31.01.2014 року.

Ухвалою суду від 08.09.2020 року змінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Універсал Банк» на правонаступника ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 15.09.2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-5018, виданий 09.11.2021 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання судового рішення.

ОСОБА_1 звернулася до Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) з заявою про зняття арешту, проте відповіді не отримала.

Відповідно до ст. ст. 447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_1 посилалась на п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.09.2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-5018, виданий 09.11.2012 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання судового рішення, у зв`язку із прощенням боргу.

Пунктом 5 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналогічні норми міститись в Законі України «Про виконавче провадження» від 1999 року.

Враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння його майном.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/14541/14.

Верховний Суд також звертає увагу, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З огляду на те, що ухвалою суду визнано виконавчий лист, таким, що не підлягає виконанню, оскільки борг за кредитним договором, прощений (анульований), відтак виконавче провадження закінчено, а тому арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про визнання неправомірною бездіяльності виконавчої служби та зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 , оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення скарги та зобов`язав відділ державної виконавчої служби зняти арешт, накладений у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, однак помилково виходив із повернення виконавчого листа стягувачу, як на підставу для скасування накладених арештів.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного виконавця Деснянського ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді