Справа №463/8477/23
Провадження №2/463/1786/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянувши в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 7 107,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Останні користуються житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. Послуги надаються вчасно та належної якості, однак відповідачі не оплачують житлово-комунальних послуги в повному обсязі. За період з 01.08.2020 по 01.07.2023 заборгованість відповідачів за надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку становить 7 107,83 грн. Дану суму просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку.

Позовна заява надійшла до суду 27.09.2023.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 23.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.11.2023 розгляд справи відкладено на 22.12.2023 о 12.30 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами.

Про дату, місце та час розгляду справи відповідачі повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ра реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.8), відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку надаються позивачем.

Матеріали справи не містять доказів про існування між сторонами договірних відносин.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.9) заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 01.08.2020 по 01.07.2023 за житлово-комунальні послуги становить 7 107,83 грн.

З метою стягнення цих коштів з відповідачів позивач звернувся до суду з цим позовом.

Таким чином питання, які мають бути вирішені в цій справі полягають в тому, чи несе відповідач обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг та чи є наданий позивачем розрахунок обґрунтованим.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 вказаного вище Закону до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За змістом пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Зрештою, так само як і виконавець індивідуальний споживач в силу вимог пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Тому, відсутність договірних відносин не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.11 порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №970 від 11 грудня 2013 року, у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії.

Жодних даних про звернення відповідача, як споживача, до позивача з відповідним актом (актами) претензією (претензіями) з приводу перерви наданні в наданні відповідних житлово комунальних послуг, ненадання або надання не в повному обсязі, відповідачем не представлено.

Як зазначалось вище, згідно розрахунку заборгованость відповідачів за надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку становить 7107,83 грн.

У справі яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним. Крім того, ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг.

Як наслідок, суд визнає позов обґрунтованим та задовольняє в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід в рівних частках стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн., сплата якого проведена з урахуванням вимог ч. 2 ст. 164 ЦПК України.

Позивач у своїй першій заяві по суті справи вказав, що очікує понести лише витрати з оплати судового збору. В подальшому позивач не заявляв про понесені ним судові витрати. Відповідно, немає підстав для вирішення такого питання.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі понесені відповідачами судові витрати у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,274,279 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст. 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Львівського комунального підприємства «Господар» (79010, м. Львів, вул. Личаківська,75, ) заборгованість за надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку в розмірі 7 107,83 грн. (сім тисяч сто сім гривень, вісімдесят три копійки).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» 2 684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Леньо С. І.