Справа № 229/2656/23
Провадження № 2/229/1388/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

28 червня 2023 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Феняка О.Р.,

за участю секретаря судового засідання Бровченко Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області знаходиться вказана цивільна справа.

Ухвалою від 25 квітня 2023 року у вище вказаній справі було помилково відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження, з участю сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно Постанови Верховного суду України від 19.01.2022 по справі № 577/4541/20 було встановлено наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічна позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, у постанові Верховного Суду с складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі №127/11276/20, від 08 вересея 2021 року у справі №369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20.

Таким чином, суд доходить висновку про помилковість прийняття даної позовної заяви

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Виходячи з системного аналізу положень статей 2, ч.3 ст.142; п.2 ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України; п. 2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає,

Як вбачається з квитанції про оплату № від 18.04.2023 р., позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Так як провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, то з урахуванням вищезазначеного, підлягає поверненню позивачеві судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з коштів боржника, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн. згідно квитанції № від 18.04.2023 року.

Повернути ОСОБА_1 оригінал квитанції № від 18.04.2023 року, залишивши в матеріалах справи її копію.

Виконання ухвали доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Донецькій області.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.2 ст.256 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя О. Р. Феняк