Постанова

Іменем України

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 495/555/21

провадження № 61-1340св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Пророка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Державна установа «Ширяївський виправний центр (№ 111)», Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 111)»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк Світлана Григорівна, напостанову Одеського апеляційного суду

від 22 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М., Сєвєрової Є. С., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна установа «Ширяївський виправний центр (№ 111)», Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 111)», про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визначивши заінтересованими особами: Державну установу «Ширяївський виправний центр (№ 111)» (далі - ДУ «Ширіївський виправний центр (№ 111)»), Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (далі - Департамент з питань ВКП), Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 111)» (далі - ДП «СП ДКВС України»).

Заява мотивована тим, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», керівником якої він є, неодноразово змінювала назву за час існування, зокрема, мала назву Підприємство установи по виконанню покарань

ЮГ-311/111 управління по виконанню покарань Управління МВС України в Одеській області. Натомість у наказах Державного департаменту України з питань виконання покарань, використовувалася назва: Підприємство установи ЮГ-311/111, а в рішеннях Орджонікідзевської сільської ради та Ширяївської районної ради народних депутатів використовувалися назви: Установа по виконанню покарань № 111 УМВС України, Установа виправлення покарань /УИН-111/ УВС області. Всі назви відносяться до одного і того ж підприємства, адже іншого підприємства або установи з виконання покарань на території Ширяївського району не створювалося, що підтверджується довідкою Армашівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

Вказував, що 04 березня 1998 року Ширяївською районною радою народних депутатів Ширяївського району Одеської області Установі по виконанню покарань № 111 УМВС України на підставі рішення Ширяївської районної ради народних депутатів від 24 лютого 1998 року видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ОД № 004743.

04 грудня 2019 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області під час оформлення кадастрових номерів на земельні ділянки відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 04 березня 1998 року серії ІІ-ОД № 004743 в графі «користувач» зазначено: «Установа з виконання покарань № 111», тобто підприємство, яке наразі не існує, що унеможливлює реалізацію прав ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» на зазначені земельні ділянки. Встановлення факту правонаступництва прав та обов`язків Установи з виконання покарань № 111 УМВС України має для ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» юридичне значення, оскільки від цього залежить захист та наступна реалізація прав на земельну ділянку державної власності.

Підставою для звернення із заявою про встановлення юридичного факту до суду ОСОБА_1 вказав:

- численні службові перевірки, проведені в 2020 році, з приводу відсутності на балансі ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» земельної ділянки, площею 5769,5 га, та відсутності встановлення факту правонаступництва ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» від Установи з виконання покарань № 111 УМВС України;

- відсутність іншого порядку встановлення вказаних фактів чинним законодавством України.

Посилаючись на наведене, в. о. начальника ДУ «Ширіївський виправний центр (№ 111)» Горовенко С. В. просив:

- встановити факт, що Установа по виконанню покарань № 111 УМВС України, розташована в селі Орджонікідзе Ширяївського району, та ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є однією і тією ж юридичною особою;

- встановити факт належності правовстановлюючого документа - державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 04 березня 1998 року серії ІІ-ОД № 004743 ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)»;

- встановити факт, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» є правонаступником Установи по виконанню покарань № 111 УМВС України, розташованої в селі Орджонікідзе Ширяївського району (т. 1 а. с. 1-5).

Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.

Встановлено факт того, що Установа по виконанню покарань № 111 УМВС України, розташована в селі Орджонікідзе Ширяївського району, та ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є однією і тією ж юридичною особою.

Встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 04 березня 1998 року серії ІІ-ОД № 004743 ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)».

Встановлено факт того, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» є правонаступником Установи по виконанню покарань № 111 УМВС України, розташованої в селі Орджонікідзе Ширяївського району.

Встановлюючи факт того, що Установа по виконанню покарань № 111 УМВС України, розташована в селі Орджонікідзе Ширяївського району, та Державна установа «Ширяївський виправний центр (№ 111)», розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є однією і тією ж юридичною особою районний суд виходив із наявних документів, оскільки всі назви відносяться до одного підприємства, іншого підприємства або установи з виконання покарань на території Ширяївського району не створювалось.

Встановлюючи факт належності правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 04 березня 1998 року серії ІІ-ОД № 004743 ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», суд виходив із того, що 04 грудня 2019 року Управління Держгеокадастру в Одеській області під час оформлення кадастрових номерів на земельні ділянки до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ОД № 004743 від 04 березня 1998 року в «Графі» користувач зазначило: «Установа з виконання покарань № 111», тобто підприємство яке не існує, що унеможливлює реалізацію прав ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» на зазначені земельні ділянки та які є однією і тією ж юридичною особою, назва якої змінювалась.

Встановлюючи факт того, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є правонаступником Установи по виконанню покарань № 111 УМВС України, розташованої в селі Орджонікідзе Ширяївського району районний суд виходив із того, що зазначені установи є однією і тією ж юридичною особою, назва якої змінювалась багато разів за час її існування

(т. 1 а. с. 74-78).

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року апеляційну скаргу Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області задоволено частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 17 лютого 2021 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 111)» про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без задоволення.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області судовий збір у розмірі 1 135,00 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що юридичні факти, які просить встановити ОСОБА_1 , не відносяться до його особистих чи майнових прав, для нього вони не породжують юридичних наслідків, а посилання на можливе притягнення його до відповідальності не є правовою підставою для їх встановлення, а тому районний суд помилково дійшов висновку про задоволення заявлених вимог.

Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року скасовано.

Справу № 495/555/21 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду мотивована тим, що переглядаючи рішення суду першої інстанції за скаргою Петровірівської сільської ради, яка не брала участі у справі, апеляційний суд не з`ясував чи вирішувалися судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки саме Петровірівської сільської ради. Тому апеляційний суд зробив передчасний висновок про скасування рішення суду першої інстанції за скаргою Петровірівської сільської ради.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області задоволено.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року скасовано.

Закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України,

ДП «СП ДКВС України», про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Петровірівська селищна рада, яка не була залучена до участі у розгляді справи № 495/555/21, має право на апеляційне оскарження рішення

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 17 лютого 2021 року, оскільки цим рішенням вирішені питання про її права, свободи та інтереси.

Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, а не юридичних осіб.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У січні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Гаврилюк С. Г.,звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду, в якій просить скасувати вказану постанову, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

У касаційній скарзі скаржник посилається на підстави касаційного оскарження визначені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що в оскарженій постанові відсутнє обґрунтування прав, інтересів чи обов`язків Петровірівської сільської ради як особи, яка не була учасником справи у суді першої інстанції, а тому суд безпідставно скасував рішення суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою площею 5 769,5 га ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» згідно із державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії II-ОД № 004743 за весь час жодним чином не оспорювалось у тому числі Петровірівською сільською радою. Зазначений державний акт є чинним на дату подання касаційної скарги.

Петровірівська сільська рада не зверталась із позовом до Держгеокадастру в Одеській області (власника земельних ділянок) про визнання права власності на вказані земельні ділянки чи з будь-яким іншим позовом, предметом якого був би спір про право власності на земельні ділянки, зазначені в Державному акті серії ІІ-ОД № 004743 про право постійного користування земельною ділянкою площею 5 769,5 га для сільськогосподарського використання.

Судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні лише констатовано, що установа по виконанню покарань № 111 УМВС України, якій видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою площею 5 769,5 га, наразі не існує та відсутні будь-які докази встановлення факту правонаступництва ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» від установи по виконанню покарань № 111 УМВС України та не надано жодного обґрунтування того, на яких підставах (виходячи із чого) зроблено вказаний висновок суду апеляційної інстанції, не здійснено аналізу наявних письмових доказів, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, судом апеляційної інстанції не надано будь-якого обґрунтування відхилення фактів правонаступництва, встановлених судом першої інстанції, які підтверджені матеріалами справи, та наведеними позивачем та заінтересованою особою - Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України доводами.

В оскаржуваному рішенні апеляційного суду зазначена інформація щодо власника земельної ділянки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, яка не відповідає дійсності та не підтверджується матеріалами справи.

Право власності на земельні ділянки не зареєстроване за Петровірівською сільською радою Ширяївського району Одеської області.

Отже, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення вказав недостовірну інформацію, не здійснив належної оцінки доказів, які містяться в матеріалах справи, не зазначив мотивів відхилення аргументів вказаних позивачем та заінтересованою особою, що мало наслідком незаконне скасування рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, мотивуючи рішення вказував, що на цей час в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа № 916/1159/22 за позовом Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, Міністерства юстиції України, ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» до Петровірівської сільської ради, тому вважає, що сам по собі факт наявності такого спору, що розглядається в суді, свідчить про те, що існує прямий зв`язок майнових прав та інтересів Петровірівської селищної ради з існуванням оскаржуваного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року, оскільки саме після його скасування, орган місцевого самоврядування реалізував своє право, зареєструвавши право власності на спірну земельну ділянку; між ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» та Петровірівською селищною радою дійсно існує спір щодо земельної ділянки, яка колись перебувала у постійному користуванні установи по виконанню покарань № 111 УМВС України.

Тобто спір існує не між особою, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_1 або навіть ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» та Петровірівською сільською радою та жодним чином не стосується права постійного користування зазначеними земельними ділянками ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)».

Крім того, на момент ухвалення оскаржуваного рішення та на дату подання цієї касаційної скарги право власностіна земельні ділянки зареєстровано за Державою Україна в особі ГУДержгеокадастру в Одеській області (а отже, вказані земельні ділянки належать до державної власності), а право постійного користування зареєстровано за ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)».

Також скаржник вказує, що апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення юридичного факту діяв фактично від імені юридичної особи, а тому вказана справа не підлягає розгляду судами загальної юрисдикції, до такого висновку суд дійшов, у тому числі, посилаючись на рішення у справі за заявою ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» про встановлення юридичного факту, позивачем за якою була саме юридична, а не фізична особа, за результатами якої заявнику було відмовлено у задоволенні вимог саме із мотивів того, що відповідно до приписів статей 293, 315-319 ЦПК України чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, а не юридичних осіб.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовуючи своє рішення в цій частині не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 щодо того, що він є виконувачем обов`язків начальника ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» та може бути притягнутий до відповідальності, як фізична особа, в результаті численних службових перевірок проведених в 2020 році з приводу відсутності на балансі зазначеної державної установи земельної ділянки, площею 5 769,5 га та відсутності встановлення факту правонаступництва ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111) від Установи з виконання покарань № 111 УМВС України.

Відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Рух касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 495/555/21 з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Справа № 495/555/21 надійшла до Верховного Суду у березні 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 червня 1996 року розпорядженням Ширяївської районної державної адміністрації № 172 зареєстровано Підприємство установи по виконанню покарань ЮГ-311/111 управління по виконанню покарань Управління МВС України в Одеській області за адресою: Ширяївський район, село Орджонікідзе (т. 1 а. с. 19).

Відповідно до статуту установи ЮГ-311/111, затвердженого 20 липня 1995 року Головним управлінням по виконанню покарань МВС України, повна назва підприємства - Підприємство установи по виконанню покарань ЮГ-311/111 управління по виконанню покарань Управління МВС України в Одеській області, скорочена назва підприємства - Підприємство установи ЮГ-311/111 (т. 1 а. с. 11-16).

Натомість в наказах державного департаменту України з питань виконання покарань, використовувалася назва Підприємство установи ЮГ-311/111, а в рішеннях Орджонікідзевської сільської ради від 15 лютого 1995 року та Ширяївської районної ради народних депутатів від 30 січня 1997 року - Установа по виконанню покарань № 111 УМВС України, Установа виправлення покарань /УИН-111/ УВС області (т. 1 а. с. 17, 18, 21, 22).

Всі назви відносяться до одного і того ж підприємства, іншого підприємства або установи з виконання покарань на території Ширяївського району не створювалось, що підтверджується довідкою Армашівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

21 грудня 1994 року Підприємство установи ЮГ-311/111 звернулося із заявою № 30/9-в42 в Орджонікідзевську сільську раду народних депутатів щодо видачі дозволу на виконання проектної документації для складання акта на право користування земельними ділянками, загальною площею 5 756,00 га.

15 лютого 1995 року рішенням ІІІ сесії Орджонікідзевської сільської ради відмовлено у задоволенні заяви Підприємство установи ЮГ-311/111

від 21 грудня 1994 року № 30/9-в42 (т. 1 а. с. 17, 18).

08 січня 1997 року листом № 30/157 заступник начальника УМВС України в Одеській області звернувся до Ради народних депутатів Ширяївського району з проханням скасувати рішення ІІІ сесії Орджонікідзевської сільської ради від 15 лютого 1995 року та надати дозвіл Підприємству установи

ЮГ-311/111 на проектування документів для видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 6565,00 га (т. 1 а. с. 20).

30 січня 1997 року рішенням Ширяївської районної ради народних депутатів № 91 відмінено рішення Орджонікідзевської сільської ради (ІІІ сесія ХХІІ скликання від 15 лютого 1995 року) про відмову дати дозвіл на складання проекту передачі земельних ділянок у постійне користування Установі виправлення покарань /УИН-111/ УВС області для сільськогосподарського використання та надано згоду на складання проекту передачі земельних ділянок Установі виправлення покарань/УИН-111/ УВС області на території Орджонікідзевської сільської ради народних депутатів, загальною площею 5757,00 га (т. 1 а. с. 22).

Рішенням Ширяївської районної ради народних депутатів від 24 лютого 1998 року було затверджено матеріали технічної документації та вирішено видати державний акт на право постійного користування землею Установі по виконанню покарань № 111 УМВС України в Одеській області загальною площею 5769,50 га (т. 1 а. с. 23).

04 березня 1998 року Установі по виконанню покарань № 111 УМВС України було видано Державний акт серії ІІ-ОД № 004743 (т. 1 а. с. 24, 25).

Після виведення Державного департаменту України з питань виконання покарань з підпорядкування МВС України на підставі Указу Президента України від 12 березня 1999 року № 248/99 наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 29 листопада 1999 року № 165 назву Підприємства установи ЮГ-311/111 було змінено на ДУ «Ширяївська виправна колонія Одеської області (№ 111)», що розташована за адресою: 66850, с. Орджонікідзе, Ширяївський район, Одеська область, на базі якого створено установу та підприємство .

На підставі наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 21 листопада 2004 року № 219 колонію було перепрофільовано у виправний центр з новою назвою «Ширяївський виправний центр управління Департаменту в Одеській області (№ 111)»

(т. 1 а. с. 36-38).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1062 територіальні органи Державного департаменту з питань виконання покарань були перетворені в територіальні органи Державної пенітенціарної служби, зокрема, Управління Державного департаменту з питань виконання покарань в Одеській області отримало назву: Управління Державної пенітенціарної служби в Одеській області.

На підставі наказу від 01 листопада 2011 року № 480 «Про затвердження Переліку найменувань підприємств установ виконання покарань, що належать до сфери управління Державної пенітенціарної служби України», нова назва установи - Ширяївський виправний центр управління Державної пенітенціарної служби в Одеській області (№ 111)

(т. 1 а. с. 41, 42).

Після передачі установ виконання покарань, що належать до сфери управління Міністерства юстиції України на підставі наказу Міністра юстиції України від 15 грудня 2016 року № 3679/136/5 назву установи було змінено на ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)».

На підставі постанови Верховної Ради України від 12 травня 2016 року № 1353-VІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» село Орджонікідзе Ширяївського району було перейменовано на село Армашівка.

04 грудня 2019 року Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області під час оформлення кадастрових номерів на земельні ділянки відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 04 березня 1998 року серії ІІ-ОД № 004743 в графі «користувач» зазначило: «Установа з виконання покарань № 111».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства, так і загальними засадами цивільного законодавства, серед яких, зокрема, визначені справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу ІVЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Закриваючи провадження у справі суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, а не юридичних осіб.

Крім того, судом правомірно зазначено про те, що в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа № 916/1159/22 за позовом Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, Міністерства юстиції України, ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» до Петровірівської сільської ради про усунення перешкод у розпорядженні землею шляхом скасування рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та зобов`язання повернути земельні ділянки.

Вказане свідчить про те, що у вищевказаній справі вирішується питання про права і обов`язки Петровірівської сільської ради, оскільки у останньої існує спір із ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» щодо земельної ділянки, яка колись перебувала у постійному користуванні Установи по виконанню покарань № 111 УМВС України.

Доводи заявника про те, що суд дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі з підстав того, що цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду заяви про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, а не юридичних осіб, оскільки заявник ОСОБА_1 є виконувачем обов`язків начальника ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» та може бути притягнутий до відповідальності як фізична особа з приводу відсутності на балансі державної установи земельної ділянки та відсутності встановлення факту правонаступництва ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» від Установи з виконання покарань № 111 УМВС України, однак, вказані доводи не заслуговують на увагу та не можуть свідчити про недотримання судом норм права.

Верховний Суд відхиляє доводи заявника про порушення права на захист та доступ до суду, оскільки закриття провадження у цивільній справі не позбавляє заявника можливості звернутися із позовом у встановленому процесуальним законом порядку до суду у якому вже перебуває спір між тими ж самими сторонами, тому право на доступ до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не порушене.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду апеляційної інстанції, вважає постанову у цій частині законною та обґрунтованою, такою що винесена із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції встановивши наявність у Петровірівської сільської ради права власності на спірну земельну ділянку та припинення права постійного користування земельною ділянкою ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» з підстав припинення вказаної юридичної особи і відсутності доказів правонаступництва,вийшов за межі наданих йому процесуальних повноважень.

Враховуючи викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає зміні із виключенням з її мотивувальної частини посилання на наявність у Петровірівської сільської ради права власності на спірну земельну ділянку та припинення права постійного користування земельною ділянкою ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)».

Згідно із частиною четвертою статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції змінити, виключивши з його мотивувальної частини наведені висновки, а в решті залишити судове рішення без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим по суті питання, а доводів про протилежне касаційна скарга не містить.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк Світлана Григорівна, задовольнити частково.

ПостановуОдеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року змінити, виключивши із її мотивувальної частини посилання на наявність у Петровірівської сільської ради права власності на спірну земельну ділянку та припинення у Державної установи «Ширяївський виправний центр (№ 111)» права постійного користування земельною ділянкою.

У решті постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді: С. О. Карпенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В. В. Пророк