Номер провадження: 22-ц/813/6831/23
Справа № 515/683/23
Головуючий у першій інстанції Зубов О.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за скаргою ОСОБА_1 , державний виконавець - Мотуз Інна Миколаївна, стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на дії/бездіяльність органу примусового виконання, на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Зубова О.С. 29 травня 2023 року у м. Татарбунари Одеської області, -

встановила:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції зі скаргою, яку було доповнено, в якій зазначала, що у провадженні державного виконавця Мотуз І.М. перебуває виконавче провадження №54518815, відкрите 16.08.2017 року з примусового виконання виконавчого листа №1-101/09, виданого 19.02.2015 року Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення зі скаржниці боргу у розмірі 174475,66 грн. на користь АТ «Райффайзен Банк».

При відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №12-101/09, виданого 19.02.2015 року державним виконавцем, не враховано погашену суму у розмірі 73475,46 грн. та її залишок суми боргу станом на 15.06.2011 року у розмірі 141620,60 грн.

30.08.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка працює у КЕП «Водопостачальник», у розмірі 20% зарплати щомісячно та направлена до виконання по місцю її роботи.

13.12.2019 року постановою державного виконавця повернуто виконавчий лист стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

12.08.2020 року постанова про повернення виконавчого листа стягувачу була скасована. Виконавче провадження поновлено. Однак, незважаючи на заборону стягнення в період воєнного стану, з 13.12.2019 року по 31.03.2023 року з заробітної плати ОСОБА_1 безперервно здійснювалося утримання згідно з виконавчим листом у розмірі 73475,46 грн.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд:

1. Визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2017 року в частині розміру суми, що підлягає примусовому стягненню по виконавчому провадженню №54518815, а саме 174475,66 грн. та зобов`язати державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби Мотуз І.М. визначити суму, що підлягає примусовому стягненню по виконавчому провадженню №54518815, у розмірі 141620,60 грн.;

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця по утриманню з її заробітної плати заборгованості за період з 13.12.2019 року по 31.03.2023 року у розмірі 73475,46 грн.;

3. Зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по виконавчому провадженню №54518815 у розмірі 73475,46 грн. були добровільно та самостійно сплачена боржником ОСОБА_1 стягувачу АТ «Райффайзен Банк»;

4. Визнати неправомірними дії державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій (здійснення примусового виконання рішення суду) без оригіналу виконавчого листа в період з 13.12.2019 року по теперішній час;

5. Заборонити державному виконавцю вчиняти виконавчі дії (здійснювати примусове виконання рішення суду) до моменту надходження на адресу виконавчої служби оригіналу виконавчого листа.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 29.05.2023 року скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимоги поданої до суду першої інстанції скарги мають правове значення для ОСОБА_1 , оскільки їх задоволення вплине на розмір виконавчого збору, що підлягаю стягненню зі скаржниці. Крім того, судом першої інстанції взагалі не було досліджено вимоги, якими доповнено скаргу 16.05.2023 року.

Сторони про розгляд справи на 12.12.2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

12.12.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для часткового скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно із ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 зазначеного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що вироком від 07.09.2009 року по справі №1-101/2009 зі ОСОБА_1 було стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 174475,66 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

На підставі цього вироку, у 2009 році було видано виконавчий лист №1-101/09, за яким було відкрито виконавче провадження, з боржниці було проведено стягнення коштів 32855,06 грн., а у подальшому виконавчий лист було повернуто стягувачу.

На той час залишок боргу склав 141620,60 грн.

19.02.2015 року стягувачем отримано дублікат виконавчого листа, та 16.08.2017 року державним виконавцем Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Абрамович Л.О. було відкрито виконавче провадження №54518815 з виконання виконавчого листа №1-101/09, виданого 19.02.2015 року Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 174475,66 грн.

Постановою заступника начальника Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Барбінягрою В.В. прийнято постанову від 13.12.2019 року у виконавчому провадженні №54518815 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постановою заступника начальника Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барбінягрою В.В. скасовано документ «постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 13.12.2019 року у виконавчому провадженні №54518815 з виконання виконавчого листа №1-101/09, виданого 19.02.2015 року Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 174475,66 грн.

Пунктом 2 вказаної постанови від 13.12.2019 року №54518815 постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% заробітної плати щомісячно до виплати загальної суми боргу в розмірі 192043,23 грн. (з урахуванням суми боргу -174475,66 грн., виконавчого збору -17447,57 грн., витрат виконавчого провадження -120,00 грн).

В наступному постановою від 13.12.2019 року дублікат виконавчого листа повернуто стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Повернення було здійснено помилково без врахування стягнень за місцем роботі боржника, тому, 12.08.2020 року заступником начальника відділу Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Барбінягрою В.В. скасовано постанову від 13.12.2019 року про повернення виконавчого листа у зв`язку з надходження коштів з місця роботи боржниці.

При зверненні до АТ «Райффайзен Банк» про витребування виконавчого листа останній повідомив державного виконавця про відступлення 28.09.2018 року права вимоги на користь ПАТ «Оксі БАНК».

У період з 13.12.2019 року по 31.03.2023 року з заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалося утримання, яке, згідно з виконавчим листом, становить 73475,46 грн.

Щодо вимог скарги про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2017 року в частині розміру суми, що підлягає примусовому стягненню по виконавчому провадженню №54518815, а саме 174475,66 грн., та зобов`язання державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби Мотуз І.М. визначити суму, що підлягає примусовому стягненню по виконавчому провадженню №54518815, у розмірі 141620,60 грн.

Як вбачається з постанови державного виконавця про відкриття провадження від 16.08.2017 року, останнє було відкрито за заявою стягувача на підставі виконавчого листа №1-101/09, виданого Татарбунарським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 174475,66 грн. Інформація про часткове відшкодування боргу на користь Банку у державного виконавця була відсутня, на підставі чого останнім було правомірно відкрито виконавче провадження, у межах заявленої до стягнення суми.

В подальшому сума боргу була зменшена до 141620,60 грн., про що свідчить довідка АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 20.06.2017 року.

Щодо вимог скарги про визнання неправомірними дії державного виконавця по утриманню з її заробітної плати заборгованості за період з 13.12.2019 року по 31.03.2023 року у розмірі 73475,46 грн., та зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по виконавчому провадженню №54518815 у розмірі 73475,46 грн.

Колегія суддів враховує, що 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан.

Законом України від 15.03.2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності 26.03.2022 року (далі - Закон № 2129), тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Вказані положення Закону щодо неможливості звернення стягнення на заробітну плату боржника були скасовані прийнятим 11.04.2023 року. Верховною Радою України Законом України № 3048-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», який набрав чинності 06.05.2023 року.

Таким чином, починаючи з 26.03.2022 року, у державного виконавця були відсутні підстави для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника під час здійснення виконавчого провадження №54518815.

Однак, як вбачається з довідки КП «Водопостачальник», де позивач працює на посаді бухгалтера-претензіоніста, у період з грудня 2019 року по березень 2023 року із заробітної сплати позивача здійснювалися стягнення згідно виконавчого листа.

При цьому колегія суддів звертає увагу апелянта, що у період з грудня 2019 року по лютий 2022 року таке стягнення відбувалось правомірно, і доказів його безпідставності ОСОБА_1 не надано.

Однак, з урахуванням того, що починаючи з 26.03.2022 року у відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника під час виконання провадження №54518815, колегія суддів доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мотуз І.М. по утриманню з заробітної плати боржника ОСОБА_1 заборгованості у період з квітня 2022 року по березень 2023 року у межах виконавчого провадження №54518815

Відповідно, підлягають частковому задоволенню і вимоги скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби Мотуз І.М. здійснити перерахунок коштів, що підлягають примусовому стягненню по виконавчому провадженню №54518815.

Щодо вимог скарги про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій (здійснення примусового виконання рішення суду) без оригіналу виконавчого листа в період з 13.12.2019 року по теперішній час, та заборони державному виконавцю вчиняти виконавчі дії (здійснювати примусове виконання рішення суду) до моменту надходження на адресу виконавчої служби оригіналу виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вказаним доводам скарги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не було надано правової оцінки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 10 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

З урахуванням вказаних норм, колегія суддів доходить до висновку, що здійснення виконавчого провадження можливе як за оригіналом, так і дублікатом виконавчого листа.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на протиправність дій відповідача по утриманню з заробітної плати з огляду на відсутність оригіналу виконавчого листа у матеріалах виконавчого провадження з тих підстав, що постанова заступника начальника Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барбінягрою В.В., якою було скасовано документ «постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 13.12.2019 року у виконавчому провадженні №54518815 з виконання виконавчого листа №1-101/09, виданого 19.02.2015 року та фактично відновлено виконавче провадження №54518815, є чинною та не оскаржувалась скаржником.

Таким чином, здійснення відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства за чинною та обов`язковою до виконання постановою державного виконавця, є правомірним.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі з`ясував обставини справи, не визначився з нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, є підставою для скасування ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 29.05.2023 року у відповідній частині, та постановлення нового судового рішення про часткове задоволення вимог скарги ОСОБА_1 , з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року скасувати частково.

Скаргу ОСОБА_1 , державний виконавець - Мотуз Інна Миколаївна, стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на дії/бездіяльність органу примусового виконання - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мотуз Інни Миколаївни по утриманню з заробітної плати боржника ОСОБА_1 заборгованості у період з квітня 2022 року по березень 2023 року у межах виконавчого провадження №54518815

Зобов`язати державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби Мотуз Інну Миколаївну здійснити перерахунок коштів, що підлягають примусовому стягненню по виконавчому провадженню №54518815.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дії державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій (здійснення примусового виконання рішення суду) без оригіналу виконавчого листа в період з 13 грудня 2019 року по теперішній час, та заборони державному виконавцю вчиняти виконавчі дії (здійснювати примусове виконання рішення суду) до моменту надходження на адресу виконавчої служби оригіналу виконавчого листа - відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 29 грудня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе