Єдиний унікальний номер 725/7193/23
Номер провадження 2-о/725/240/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі Сумарюк М.О.,

за участю

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи: ОСОБА_4 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2023 року заявниця звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зазначивши, що з 2013 по 2020 роки перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_3 ..

Вказувала, що під час спільного проживання ОСОБА_3 дозволяв собі приниження в її бік, здійснював психологічний тиск та підіймав на неї руку.

При цьому його матір ОСОБА_5 ніколи не ставала на її захист та сприяла такій поведінці свого сина.

Зазначила про те, що сподівалась народження спільних дітей позитивно вплине на відношення до неї ОСОБА_3 та його матері, однак з народженням дитини нічого не змінилось та заінтересовані особи вчиняли скандали та бійки, вели себе агресивно, як до неї так і до дитини.

Внаслідок цих обставин вона з 2020 року з дитиною проживає окремо.

Вказувала, що після їх переїзду знущання заінтересованих осіб не припинилися та 13.09.2021 року ОСОБА_3 вчинив конфлікт в ході якого штовхав та ображав мене в присутності малолітньої дитини, донечка була дуже налякана; 17.09.2021 року ОСОБА_3 знову напав на мене і побив; 03.11.2021 року після побачення із батьком ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_5 моя донечка повернулася із синцями після побоїв. Вона була дуже налякана, плакала і звичайно в своєму віці не могла нічного пояснити; 20.06.2022 року ОСОБА_3 погрожував мені фізичною розправою; 31.10.2022 року ОСОБА_3 погрожував мене побити до смерті; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 налякав дитину та погрожував мене побити і навіть вбити; 05.06.2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 забрали до себе спільну доньку та відмовлялися мені її повертати; 19.06.2023 року ОСОБА_3 фізично переслідував мене, головно ображав та погрожував фізичною розправою; 25.06.2023 року ОСОБА_3 в присутності своєї матері ОСОБА_5 (яка чекала на нього в машині) налякав мене та дитину стукаючи у вікна нашої квартири. Він був незадоволений тим, що дитина перебувала на лікарняному тому я не могла вивести її на вулицю до нього. Його мати ОСОБА_5 спостерігала за всім із машини, а коли я викликала поліцію викрикувала на мою адресу образи.

ОСОБА_3 не припиняє свій терор: він постійно приходить до неї додому або на роботу без запрошення і фільмує все на власний телефон. Також він без попередження, не у встановлений для спілкування із дитиною час приходив до дитячого садочку, фільмував донечку здалека, чим дуже її налякав.

Крім того, описана ситуація вкрай негативно відображається на малолітній дитині, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначила, що нещодавно після спілкування із ОСОБА_3 та, ймовірно, його матір`ю ОСОБА_5 дочка повернулася дуже сумна, заплакана та із синцями. Перед сном дитина сказала їй, що її бив тато внаслідок чого вона звернулася до лікаря та до психолога.

Окрім синців, невролог визначила нервовий стан дитини та призначила відповідне лікування. Висновок за результатами психологічної діагностики ОСОБА_6 від 30.06.2023 року зазначає, що: "... у складних ситуаціях дитина схильна опиратися на підтримку та допомогу матері. Дитина не виявляє бажання бачитися із батьком. ...Враховуючи результати психологічної діагностики існує ймовірність того, що вищеозначений психоемоційний стан є наслідком вчиненого щодо ОСОБА_6 психологічного та фізичного насильства..."

За таких умов вважає подальше її спілкування та її малолітньої доньки із зацікавленими особами є небезпечним.

На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на строк 6 місяців.

ОСОБА_3 подано письмові заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, згідно яких зазначив, що подана ОСОБА_1 заява є необґрунтованою, такою, що базується на припущеннях, а факти викладені в заяві не відповідають дійсності. Зазначив, що діже любить свою дочку Лізу, а подана заява є тільки способом маніпулювання дитиною з метою заборонити йому спілкуватись з нею. На протязі останніх двох років він не переслідує заявницю, а просто хоче бачити дитину та брати участь у її вихованні, а ОСОБА_1 при цьому постійно перешкоджає.

Зазначив, що дійсно з червня 2020 року із ОСОБА_1 розірвали стосунки та припинили спільне проживання, після чого фактично і почались непорозуміння щодо його участі у вихованні дитини та її відвідуванні. Всі його намагання з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів. Внаслідок чого після його звернення до комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької міської ради, 30.09.2021 року прийнято рішення №774/21 у відповідності до якого було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з дочкою кожної неділі з 14:30 до 20:00 год. та понеділка з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.. Натомість ОСОБА_1 з моменту прийняття даного рішення його ігнорувала і продовжила чинити перешкоди у його спілкуванні з дочкою та участі у її вихованні. Пояснив, що змушений був звертатись і до правоохоронних органів та Служби у справах дітей.

На його переконання на даний час внаслідок того, що дитина проживає окремо від нього то на неї має вплив матір і дочка не здатна надати оцінку що є правдою, а що ні, і звичайно під впливом матері дочка може мати негативне уявлення про батька, якого бачить рідко через перешкоди, які створює ОСОБА_7 та через негативну інформацію, яку вона повідомляє дитині. Крім того надав пояснення з приводу обставин на які посилалась ОСОБА_1 у поданій заяві.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

ОСОБА_3 та його представник адвокат Бурденюк А.Х. в судовому засіданні заперечували щодо поданої заяви з підстав викладених у письмових запереченнях. Просили відмовити у задоволенні заяви.

ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що любить свою онуку та дитина також їх любить. Просила відмовити у задоволенні заяви.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши присутніх учасників судового процесу, приходить до наступних висновків.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах та у них народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дані обставини сторонами визнаються та не заперечуються.

Заявниця в обґрунтування своїх вимог зазначала, що ОСОБА_3 за підтримки своєї матері ОСОБА_5 на протязі тривалого часу вчиняє відносно неї та їх спільної дитини домашнє насильство.

На підтвердження цих обставин в тому числі долучила копію постанови Садгірського районного суду м. Чернівці №726/1656/23 від 01.08.2023 року згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчення домашнього насильства.

Зі змісту постанови встановлено, що 20.06.2023 року близько 14 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовної своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме ображав нецензурними словами.

Зазначена постанова набрала законної сили за результатами апеляційного розгляду.

Отже станом на дату розгляду справи про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 є особою яка постраждала від домашнього насильства.

На підтвердження даної обставини суд також враховує, що згідно довідки від 04.09.2023 року виданої керівником служби «Денний центр соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства», що ОСОБА_1 пеербуваєу кризовій кімнаті з 02.09.2023 року з малолітньою донькою ОСОБА_6 ; Висновком за результатами психологічних консультацій ОСОБА_1 за період з 02.01.2023 року по 05.05.2023 року.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), від 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), від 25 липня 2023 року у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23).

Крім того згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Надаючи оцінку ризикам суд вважає, що існує велика вірогідність повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 виходячи з наявних відносин які склались між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу їх спільної дитини, що підтверджується численними зверненнями до правоохоронних органів як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 ..

Також суд звертає особливу увагу, що конфлікт який склався між батьками дитини негативно на неї вливає, що підтверджується висновком психолога (у матеріалах справи 725/5356/23).

З огляду на викладене суд вважає за необхідне, виходячи із інтересів дитини подану ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису задовольнити частково, а саме застосувати до ОСОБА_3 визначені заявником заходи на строк 4 місяці, що на думку суду на даний час буде достатнім.

При цьому суд звертає увагу, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є лише тимчасовим заходом.

Щодо вимог до застосування заходів відносно ОСОБА_5 , суд вважає в цій частині подану ОСОБА_1 заяву не обґрунтованою, оскільки вчинення жодних протиправних дій з боку ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 чи ОСОБА_6 перед судом доведено не було, а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 258-268, 294, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) визначивши наступні заходи тимчасового обмеження його прав:

Заборонити наближатися до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та малолітньої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ближче ніж на 300 метрів.

Заборонити перебувати в місці проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та малолітньої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити перебувати у місці навчання малолітньої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою АДРЕСА_3 .

Заборонити перебувати за місце роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) за адресою АДРЕСА_4 .

Встановити строк обмежувального припису 4 (чотири) місяці. Строк рахувати з дня ухвалення рішення тобто з 08 вересня 2023 року.

Попередити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), що у разі умисного невиконання обмежувального припису, встановленого рішенням суду, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

В іншій частині відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун