Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
06.07.2023 № 394/95/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Краснопольської Л. П.
при секретарі судового засідання Гук Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Крикун Світлана Василівна» про усунення перешкод в праві користування та розпорядження майном, - В С Т А Н О В И В
Позивачка звернулася до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про усунення перешкод в праві користування та розпорядженні майном, посилаючись на те, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р-1 №322573 від 30.08.2002 року, вона є власником земельної ділянки площею 4,7716 га, виділеної із земель сільськогосподарського призначення, під кадастровим номером 35236812:02:000:0225, місце розташування Кіровоградська область Новоархангельський район Кальниболотська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №215. Дана земельна ділянкам перебуває в оренді ПП « ОСОБА_2 », номер запису про право в державному реєстрі прав 36251546.
Просила зобов`язати ПП « ОСОБА_2 » не чинити перешкод в користуванні та розпорядженні належною позивачці на праві приватної власності земельною ділянкою, стягнути судові витрати, та витрати по оплаті наданої правової допомоги.
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2023 року позов залишено без руху до усунення виявлених недоліків. Ухвалою від 10.02.2023 року було відкрито провадження по справі.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не відомі.
Відповідачкаа в судове засідання не з`явилась, була повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик, як учасника судового процесу на сайті «Судова влада» Відзив від відповідача не надходив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків:
Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо усунення перешкод у здійсненні права власності та поверненні земельної ділянки, які регулюються нормами Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р-1 №322573 від 30.08.2002 року, володіє земельною ділянкою площею 4,7716 га, виділеної із земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером 35236812:02:000:0225, місце розташування Кіровоградська область Новоархангельський район Кальниболотська сільська рада, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №215 (а.с. 11-12).
09.04.2020 р. між ОСОБА_1 з однієї сторони і ПП « ОСОБА_2 » було укладено договір оренди земельної ділянки, яким чітко визначені істотні умови договору (а.с. 6-10).
За змістом ст. 11 ЦК України Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до п. 9 Договір оренди земельної ділянки укладено 09.04.2020 р. терміном на 10 років. Згідно з п. 30 Договору оренди, Орендодавець має право: - вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням; - дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів; - додержання державних стандартів, норм і правил; - дотримання режиму водоохоронної зони, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель на території, які особливо охороняються; - своєчасного отримання орендної плати. Відповідно до п. 31 Договору оренди орендодавець зобов`язаний: - передати в користування земельну ділянку, в стані, що відповідає договору оренди; - не вчиняти дії, які б перешкоджали орендареві користуватись орендованою земельною ділянкою; - попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки. Згідно з п. 32 Договору оренди: - орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених цим договором; - самостійно господарювати на землі, з дотриманням умов договору оренди землі. Відповідно з п. 38 зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. В разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. П. 29 Договору передбачено, що дія Договору оренди припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - викупу земельної ділянки; - ліквідації юридичної особи орендаря. Згідно п. 40 Дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання: - за взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін з підстав визначених Договором або законом. У відповідності з п. 41 розірвання Договору оренди в односторонньому порядку не допускається (а.с. 6-10).
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно до ст. 13 зазначеного Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 14 Закону, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. За ч. 1 статті 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є зокрема: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним, відповідно до закону (ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі»).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
За ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Разом з цим, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, позивач заявила вимогу про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні спірною земельною ділянкою. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до приписів ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
З огляду на вищевикладене таз урахуванням положень цивільного процесуального законодавства суд констатує, що позивачем не надано суду достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин,на які він посилається обґрунтовуючи свої вимоги, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги не надання позивачем доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що такі вимоги позивача є не обґрунтованими та не доведеними, а тому у їх задоволені слід відмовити з урахуванням наведених вище мотивів.
Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що аргументи позивача та її представника в їх сукупності зводяться до неправильного розуміння ними вимог законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин, що не може бути підставою для задоволення позову.
Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні вимог позивачу відмовлено повністю, тому судові витрати покладаються на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 6, 11, 13, 14, 15, 17, 19, 31 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 13, 15, 16, 202, 203,204,205, 207, 215, 638 ЦК України, ст.ст. 4, 13-16, 76-83, 269 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Крикун Світлана Василівна» про усунення перешкод в праві користування та розпорядження майном відмовити в повному обсязі.
Судові витрати вважати фактично понесеними.
Роз`яснити відповідачу, що у відповідності до ст. 287 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його прошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Копію даного рішення направити учасникам справи.
Ідентифікаційні дані учасників:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новоархангельським РВ УМВС України в Кіровоградській області 08.02.1996 р., код НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .
Суддя: