Справа № 331/1022/23
Провадження № 2-о/331/105/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Антоненко М.В.

при секретарі: Байрамовій Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу окремого провадження за заявою адвоката Розума Олександра Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Розум Олександр Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 під час консультації із Заінтересованою особою задля оформлення пенсії, виявив помилку в документах про освіту, у зв`язку з чим йому не будуть зараховані періоди отримання освіти.

Так, були виявлені наступні невідповідності: у атестаті не правильно вказано прізвище, які не відповідають даним паспорту.

В Атестаті № 7050 від 18.07.1979 року, зазначено, що прізвище Заявника на російській мові « ОСОБА_2 », замість « ОСОБА_3 ».

Як вбачається з паспорту та трудової книжки, в якій зазначено, зокрема, проходження навчання з 01.09.1977 по 18.07.1979 р (запис 1), що збігається з даними заявника, прізвище заявника саме ОСОБА_3 . Чомусь під час заповнення атестату було допущено помилку на частині, що заповнюється українською мовою.

У зв`язку з виявленою помилкою у призначенні пенсії було відмовлено і саме ці підстави стали причиною звернення до суду із зазначеною заявою.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На підставі вищевикладеного просить суд встановити факт належності особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Атестату № 7050 від 18 липня 1979, виданого ТУ № 2 м. Запоріжжя, в який поступив у 01.09.1977 році та закінчив 18.07.1979 році.

Ухвалою суду від 14.02.2023 року відкрито провадження за вищевказаною справою та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.04.2023 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився. Від його представника адвоката Розума О.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. На задоволені заяви наполягає.

Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання не з`явилась. До канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Водночас, діючий ЦПК України передбачає обовязкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: «Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.»

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заява ОСОБА_1 підтверджується наступними письмовими доказами, вивченим в судовому засіданні, а саме:

-Паспортом та РНОКПП ОСОБА_1 ;

-Копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 29.07.1979 року народження, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчався у Запорізькому ТУ-2 в період з 01.09.1977 року по 18.07.1979 рік. (Атестат № 7050 від 18.07.1979 року);

-Копією Атестату № 7050 від 18.07.1979 року на ім`я заявника.

З урахуванням наданих суду документів, а також, що встановлення факту належності атестату № 7050 від 18 липня 1979, виданого ТУ № 2 м. Запоріжжя, необхідно заявникові ОСОБА_1 для подальшого оформлення пенсії, суд, враховуючи вищенаведені положення законодавства, дійшов висновку про підтвердження, що вищезазначений документ, а саме Атестат № 7050 від 18 липня 1979, виданий ТУ № 2 м. Запоріжжя належить ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 293, 315, , 354, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Розума Олександра Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Атестату № 7050 від 18 липня 1979, виданого ТУ № 2 м. Запоріжжя, відповідно до якого ОСОБА_4 поступив у 01.09.1977 році та закінчив 18.07.1979 році.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя М.В. Антоненко