Справа № 158/1412/23
Провадження № 2/0158/328/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Костюкевича О.К.
з участю секретаря Хмілевської І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 11.05.2005 по 14.08.2015 вона з відповідачем по справі ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.07.2015 з відповідача по справі ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Згідно з рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.04.2018 з відповідача по справі ОСОБА_2 в її користь стягуються аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Зазначає, що на даний час розмір стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей є значно меншим за встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, зросли потреби по утриманню неповнолітніх дітей та їх гармонійного розвитку. Крім того, змінився її матеріальний стан у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, комунальні послуги та інше.
Разом з тим, вказує, що відповідач ОСОБА_2 є військовим та має можливість фінансово допомагати дітям у більшому розмірі.
Просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача по справі ОСОБА_2 за рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.04.2018 на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в подальшому їх стягувати у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.05.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення з огляду на таке. Так, дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24.05.2023 вже виповнилось 18 років. Окрім того, у нього погіршився матеріальний стан, оскільки вдруге одружився та має на утримані малолітнього сина ОСОБА_5 (син дружини, відомості про батька якого внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України). Також, погіршилося фізичне здоров`я, оскільки будучи військовослужбовцем отримав травми при захисті Батьківщини та потребує лікування. Вказує, що не має власного житла та несе витрати на сплату орендованого житла. Належний йому житловий будинок та земельна ділянка були подаровані дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на утримання яких позивач просить збільшити розмір аліментів.
На підставі наведеного, просить суд у задоволені позову відмовити.
28.06.2023 відповідачем ОСОБА_2 було подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ним на військовій службі у складі угрупування сил і засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони або до припинення в Україні воєнного стану.
Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час перебуває на лікуванні, а не в зоні бойових дій, ознайомлений зі змістом позову, подав відзив на позовну заяву, тому суд вважає, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що з 11.05.2005 по 14.08.2015 позивач ОСОБА_1 з відповідачем по справі ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-12, 15).
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.07.2015 з відповідача по справі ОСОБА_2 було стягнуто в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.04.2018 збільшено розмір стягуваних із ОСОБА_2 аліментів до 930 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Дані обставини підтвердженні належними доказами та сторонами у справі не заперечуються.

Відповідач по справі ОСОБА_2 належним чином своїх батьківських обов`язків, щодо утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконує, даний факт стверджується копією вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.12.2020 (а.с. 16-17).

Також, судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 одружений із ОСОБА_6 , яка має малолітнього сина ОСОБА_5 , відомості про батька якого внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 34-36).

Як вбачається із довідки №54/01-16 від 15.06.2023 приватним нотаріусом Грудзевич Т.О. були посвідчені договори дарування, згідно з якими ОСОБА_2 подарував в рівних частках на ім`я дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в АДРЕСА_1 (а.с. 37-39).

Крім цього, відповідач по справі ОСОБА_2 прийнятий до військової служби у березні 2022 року, 14.04.2023 останнього направлено на оперативне лікування у зв`язку з отриманням травм пов`язаних із захистом Батьківщини та проходженням військової служби (а.с. 40-42).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що старшій дитині позивача та відповідача, а саме дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24.05.2023 виповнилось 18 років, вона є повнолітньою, а тому підстав на збільшення розміру аліментів на її утримання немає.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Як на підставу збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач по справі у позовній заяві посилається на ту обставину, що з часу ухвалення рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.04.2018 (судова справа №158/390/18, провадження №2/0158/222/18), змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів не відповідає нормам чинного законодавства.

Проте, суд зазначає, що нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_6 , яка має малолітнього сина ОСОБА_5 , відомості про батька якого внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Крім цього, ОСОБА_2 був прийнятий до лав ЗСУ, 14.04.2023 останнього направлено на оперативне лікування у зв`язку з отриманням травм пов`язаних із захистом Батьківщини та проходженням військової служби. Дані обставини свідчать про зміну його матеріального та сімейного стану, а також погіршення здоров`я.

Варто зауважити, що позивачем по справі ОСОБА_1 будь-яких доказів щодо покращення матеріального стану відповідача і щодо погіршення її матеріального стану, суду не надано.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , адреса листування АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

представник позивача: адвокат Кормушин Владислав Олександрович, 39600 Полтавська область, м. Кременчук, вул. Небесної Сотні, 30, офіс 2;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повне судове рішення складене 10.07.2023