Справа № 299/1337/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/1337/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Виноградівська міська рада Берегівського району Закарпатської області, про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 15 червня 2021 року, повний текст якого складено 18 червня 2021 року, головуючий суддя Надопта А.А., -

встановив:

07.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 07.08.1993 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 21.08.2014, дітей не мають.

Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати в будинку АДРЕСА_1 , збудованому під час шлюбу за спільні кошти подружжя, який є спільною сумісною власністю. Виникнення такої власності презюмується виходячи з норм ст.ст. 60, 69 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України. Оскільки будинок будувався під час шлюбу сторін, жодних обставин, які б перешкоджали визнанню будинку спільною сумісною власністю подружжя, не існує. Сторони зареєстровані в цьому будинку.

Рішенням Фанчиківської сільської ради від 09.02.1994 № 18 відповідачу був наданий дозвіл на будівництво вищезгаданого будинку. Був виготовлений будівельний паспорт, зведення будинку розпочалося 28.09.1998.

У подальшому Фанчиківська сільська рада рішенням від 17.03.2006 № 11 визнала право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , вирішила видати йому свідоцтво про право власності на будинок, зобов`язала його замовити виготовлення інвентарної справи.

Однак, завершений будівництвом фактично і придатний для проживання будинок досі не введений в експлуатацію через умисні дії відповідача, який у такий спосіб намагається уникнути поділу майна.

За технічним паспортом на будинок він є незавершеним будівництвом, свідоцтво про право власності на нього не отримане.

Загальна площа будинку становить 98,6 кв. м, житлова 67,3 кв. м, будинок складається з коридора, трьох житлових кімнат, столової, кухні, кладової, газовки, ванної кімнати.

Позивачка тривалий час перебувала за кордоном на заробітках. У 2018 році ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до неї про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, однак, позов був залишений без розгляду.

Після повернення позивачки додому із заробітків відповідач відмовляється вводити будинок в експлуатацію та поділити його добровільно. Домовленості між сторонами про розмір часток у спільній сумісній власності на будинок немає, а зважаючи на небажання відповідача здійснити поділ будинку в натурі добровільно, такий поділ можливий лише в судовому порядку з виділенням кожній із сторін відокремленої частини будинку, які б відповідали розміру їхніх часток, тобто, по 1/2 кожному.

Беручи до уваги положення ст.ст. 182, 331 ЦК України, до прийняття об`єкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та державної реєстрації прав на нього право власності на таке майно не виникає, а йдеться лише про право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які використовувалися для будівництва. Поряд із цим, за позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, суд має право провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності можливо визначити окремі частини будинку, що підлягають виділу, та технічно можливо довести до кінця будівництво цими особами.

В даному випадку житловий будинок, що не введений в експлуатацію, можливо поділити між колишнім подружжям шляхом визнання права власності на відповідну частину будинку як на об`єкт незавершеного будівництва, для чого необхідно встановити: ступінь будівельної готовності будинку та можливість введення його в експлуатацію; фактичне використання будинку для проживання; технічну можливість виділу у будинку в натурі частин, придатних для проживання, та можливість їх добудови; факт невведення будинку в експлуатацію з вини відповідача.

Посилаючись на ці обставини, позивачка ОСОБА_1 просила:

припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

виділити в натурі ОСОБА_1 приміщення, що будуть визначені експертом, та визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок «А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

виділити в натурі ОСОБА_2 приміщення, що будуть визначені експертом, та визнати за ним право власності в цілому на житловий будинок «Б», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

у разі необхідності та на підставі висновку експерта присудити сторонам відповідні грошові компенсації за відступлення від рівності часток;

зобов`язати сторони на забезпечення поділу будинку в натурі виконати роботи по переобладнанню будинку відповідно до висновку експерта та зареєструвати відповідно своє право власності у встановленому законом порядку.

Судові витрати позивачка просила покласти на відповідача.

На підставі висновку судово-будівельної експертизи позивачка ОСОБА_1 конкретизувала вимоги позову в частині поділу житлового будинку в натурі та просила:

виділити їй у натурі приміщення: 1- коридор - площею 9,75 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 6 - газовку - площею 2,5 кв. м; 7 - ванну - площею 3,7 кв. м; 8 - житлову - площею 19,6 кв. м; 9 - житлову - площею 19,8 кв. м; всього - 55,35 кв. м (відповідно до додатку № 2 висновку експерта № 0019/2021 та позначені синім кольором), та визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок «А» з даними приміщеннями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

виділити в натурі ОСОБА_2 приміщення: 1 - коридор - площею 6,75 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 2 - житлову - площею 15,7 кв. м; 3 - столову - площею 12,5 кв. м; 4 - кухню - площею 5,5 кв. м; 5 - кладову - площею 2,8 кв. м; всього - 43,25 кв. м (відповідно до додатку № 2 висновку експерта № 0019/2021 та позначені зеленим кольором), та визнати за ним право власності в цілому на житловий будинок «Б» з даними приміщеннями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 15.06.2021 позов ОСОБА_1 задоволено:

припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

виділено в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає в АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), приміщення: 1- коридор - площею 9,75 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 6 - газовку - площею 2,5 кв. м; 7 - ванну - площею 3,7 кв. м; 8 - житлову - площею 19,6 кв. м; 9 - житлову - площею 19,8 кв. м; всього - 55,35 кв. м (відповідно до додатку № 2 висновку експерта № 0019/2021 та позначені синім кольором),

визнано за ОСОБА_1 право власності в цілому на житловий будинок «А» з даними приміщеннями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

виділено в натурі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні), приміщення: 1 - коридор - площею 6,75 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 2 - житлову - площею 15,7 кв. м; 3 - столову - площею 12,5 кв. м; 4 - кухню - площею 5,5 кв. м; 5 - кладову - площею 2,8 кв. м; всього - 43,25 кв. м (відповідно до додатку № 2 висновку експерта № 0019/2021 та позначені зеленим кольором),

визнано за ОСОБА_2 право власності в цілому на житловий будинок «Б» з даними приміщеннями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язано сторони на забезпечення поділу будинку в натурі виконати роботи по переобладнанню будинку відповідно до висновку експерта та зареєструвати відповідно своє право власності у встановленому законом порядку;

стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 919,44 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що збудований під час шлюбу сторін фактично, але не введений в експлуатацію житловий будинок є їхньою спільною сумісною власністю, в разі поділу якої в натурі частки колишнього подружжя у праві власності є рівними, поділ в натурі цього нерухомого майна можливий, тому слід припинити право спільної сумісної власності колишнього подружжя на будинок і здійснити його поділ відповідно до висновку експерта.

Відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бочкор І.В., оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

Позивачка через шість років після розірвання шлюбу пред`явила цей позов без встановлення статусу спірного майна та без будь-яких доказів щодо цього майна. Тим часом, між сторонами існує спір щодо того, чи є це майно спільною сумісною власністю подружжя.

З 30.07.2018 вулиці Л. Українки в с. Фанчиково не існує, а є АДРЕСА_2 на цій вулиці є об`єктом незавершеного будівництва та сукупністю будівельних матеріалів, це майно належить лише відповідачу як забудовнику. На цей об`єкт не може бути визнано право власності як на житловий будинок.

Суд першої інстанції не врахував, що сам по собі факт набуття майна під час перебування сторін у шлюбі не є достатнім для кваліфікації його спільною сумісною власністю подружжя, оскільки необхідно встановити, коли саме було набуте майно та за рахунок яких коштів.

Вимога про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя не заявлялася, тому в усякому разі поділ цього майна як спільної сумісної власністю подружжя передчасний.

Сторона просить скасувати рішення суду та відмовити в позові.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Сторона посилається на обставини, якими мотивувався позов, а також зазначає, зокрема, що попри невведення будинку в експлуатацію, що є способом ухилення відповідача від поділу майна, будинок є фактично готовим і придатним для проживання, тому може бути об`єктом поділу в натурі.

Набуття майна сторонами в шлюбі саме у спільну сумісну власність презюмується відповідно до закону і протилежного в справі не встановлено.

Посилання на те, що змінилася назва вулиці в селі, на якій розташований будинок, не має правового значення, крім того, відповідні технічні документи на будинок виготовлялися до перейменування вулиці.

Обставини, що мають значення в справі, були встановлені висновком судового експерта, при цьому, сторона відповідача не мала жодних заперечень ані щодо особи експерта, ані щодо питань, поставлених на його вирішення. Не просила сторона відповідача й про призначення додаткової чи повторної судової експертизи, якщо вважала, що наданий суду експертний висновок є невірним, неповним чи необґрунтованим.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.09.2021 залучено Виноградівську міську раду Берегівського району Закарпатської області до участі в справі як правонаступника Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Заслухавши доповідь судді, роз`яснення судового експерта Павлича О.В. щодо висновку судової будівельно-технічної експертизи, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, водночас не зв`язаний ними, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України).

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 2, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 5, 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються.

Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 07.08.1993 перебували в шлюбі, дітей не мають, шлюб розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 21.08.2014 у справі № 299/2775/14-ц, яке набрало законної сили 02.09.2014 (а.с. 12-15, посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/40210665). Цим рішенням суду встановлено, що сторони понад два роки не проживають разом і не ведуть спільного господарства.

Рішенням Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 09.02.1994 ОСОБА_2 було надано земельну ділянку прощею 0,25 га по АДРЕСА_1 для будівництва одноповерхового житлового будинку (а.с. 24).

На підставі рішення Виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 09.02.1994 № 18 головний архітектор Виноградівського району видав ОСОБА_2 дозвіл на право виконання будівельних робіт на будівництво одноповерхового індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_1 , датою початку будівельних робіт було визначено 1998 рік (а.с. 23).

28.09.1998 на ім`я ОСОБА_2 був виготовлений будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с. 22-26).

17.03.2006 Виконком Фанчиківської сільської ради Виноградівського району вирішив (рішення № 11): визнати право власності на житловий будинок із надвірними спорудами в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 і видати свідоцтво про право власності (п. 1); гр-ну ОСОБА_2 замовити виготовлення інвентарної справи на житловий будинок у Виноградівському БТІ (а.с. 26).

Рішенням Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 18.09.2009 № 155 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку прощею 0,25 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 99).

01.09.2010 КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» виготовило ОСОБА_2 технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду (незакінчене будівництво) в АДРЕСА_1 (а.с. 18-21). За даними технічного паспорта на будинок: загальна площа будинку становить 98,6 кв. м; житлова площа (три житлові кімнати і столова) 67,6 кв. м; підсобна площа 31,0 кв. м; ступінь будівельної готовності будинку не вказаний.

Дані про оформлення, державну реєстрацію ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по АДРЕСА_1 , дані про введення житлового будинку в експлуатацію у справі відсутні.

Доданою до апеляційної скарги довідкою Виконкому Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 30.07.2018 № 02-10/338 підтверджується, що рішенням сесії цієї сільської ради від 24.11.2015 № 13 змінено назву вулиці «Л. Українки» та назву вулиці « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с. 137).

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 179, ст. 181 ч. 1, ст. 182 ч.ч. 1, 2, 4, ст. 331 ч. 2 ЦК України, право власності на новостворений житловий будинок виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації; державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна (на нерухому річ) забезпечує його оборотоздатність у цивільному обороті.

Як на час перебування сторін у шлюбі, так і на час пред`явлення позову і розгляду його судами першої та апеляційної інстанцій закон установлював (установлює) правила, за якими майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності; кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо не погоджено інше; подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (доходу); розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; за загальним правилом, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст.ст. 4, 86, 112 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст. 2, 16 Закону України «Про власність», ст. 22, 28, 29 КШС України, ст.ст. 11, ст. 368 ч. 3, ст.ст. 369, 372 ЦК України (2003 р.), ст.ст. 60, 63, 68, 69, 70 СК України).

Беручи до уваги, що право власності на житловий будинок із надвірними спорудами в АДРЕСА_1 було визнано чинним рішенням Виконкому Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 17.03.2006 № 11, яким також було вирішено видати ОСОБА_2 свідоцтво про право власності, слід констатувати, що на цю дату основні будівельні роботи по будинку були завершені.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15.03.2021 № 0019/2021, складеним судовим експертом Павличем О.В. на підставі ухвали Виноградівського районного суду від 26.08.2020, зафіксовано, зокрема, що:

ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 складає 92,99%;

загальна площа будинку становить 98,6 кв. м, його розподіл технічно є можливим, однак, планувальні особливості будинку дозволяють його розподілити лише таким чином, що одному зі співвласників буде виділено завершену частину, а іншому незавершену частину будинку;

ідеальна частка кожного із співвласників по будинку становить 98,6 : 2 = 49,3 кв. м;

варіанти розподілу:

№ 1:

співвласнику № 1 (додаток № 1, позначено зеленим кольором):

1 коридор площею 8,25 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 2 житлова площею 15,7 кв. м; 3 столова площею 12,5 кв. м; 4 кухня площею 5,5 кв. м; 5 кладова площею 2,8 кв. м; 6 газовка площею 2,5 кв. м; всього - 47,25 кв. м;

співвласнику № 2 (додаток № 1, позначено синім кольором):

1 коридор площею 8,25 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 7 ванна площею 3,7 кв. м; 8 житлова площею 19,6 кв. м; 9 житлова площею 19,8 кв. м; всього 51,35 кв. м;

співвласнику № 2 виділено на 3,05 кв. м більше, ніж співвласнику № 1;

№ 2:

співвласнику № 1 (додаток № 2, позначено зеленим кольором):

1 коридор площею 6,75 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 2 житлова площею 15,7 кв. м; 3 столова площею 12,5 кв. м; 4 кухня площею 5,5 кв. м; 5 кладова площею 2,8 кв. м; всього - 43,25 кв. м;

співвласнику № 2 (додаток № 2, позначено синім кольором):

1 коридор площею 9,75 кв. м (в дану площу включено половину площі під перегородкою); 6 газовка площею 2,5 кв. м; 7 ванна площею 3,7 кв. м; 8 житлова площею 19,6 кв. м; 9 житлова площею 19,8 кв. м; всього 55,35 кв. м;

співвласнику № 2 виділено на 6,05 кв. м більше, ніж співвласнику № 1;

оскільки виділені приміщення знаходяться в суттєво різному технічному стані, на час проведення експертизи визначити компенсацію не видається можливим;

ринкова вартість 1 кв. м загальної площі об`єкта 4371,59 грн;

вартість оцінюваного об`єкта за порівняльним підходом 431039,00 грн (а.с. 63-92).

Під час апеляційного розгляду справи судовий експерт Павлич О.В. підтримав свій висновок, а також роз`яснив, що:

враховуючи технічний стан будинку за обома варіантами його поділу в натурі одному зі співвласників припадає частина будинку, завершена будівництвом і придатна для проживання (заштрихована в додатках зеленим кольором), а іншому зі співвласників припадає частина будинку, незавершена будівництвом і непридатна для проживання (заштрихована в додатках синім кольором);

у незавершеній частині будинку не можна проживати, оскільки потрібно здійснити значні додаткові роботи (поставити підлогу, стелю, провести електрику тощо), конкретний перелік таких робіт не визначався;

розрахунок із визначення часток співвласників виходячи з технічного стану частини будинку, яка припаде на кожного зі співвласників, обсягу робіт, які треба виконати для проживання в незавершеній частині будинку, відповідних взаємних грошових компенсацій не здійснювався, таке питання експерту не ставилося;

частки співвласників у будинку відповідно до варіантів його поділу не є рівноцінними;

вартість ремонтних робіт могла бути визначена умовно, оскільки на неї істотно впливають перелік і вартість будівельних матеріалів;

будинок фактично збудований, а процент його неготовності утворюється за рахунок робіт, які треба провести в незавершеній і непридатній для проживання частині будинку.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 був зведений фактично, а право власності на нього було визнане органом місцевого самоврядування під час перебування ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у шлюбі, під час спільного проживання сторін у цьому шлюбі і як такий відповідно до прямої вказівки закону охоплюється поняттям спільної сумісної власності подружжя в разі оформлення відповідних прав на нього, із презумпцією рівності часток кожного з подружжя (колишнього подружжя) у праві власності, на що факт визнання права власності як підстава для подальшої реєстрації прав на будинок за одним із подружжя (колишнього подружжя) ОСОБА_4 не впливає. У справі немає доказів інших, окрім як визначених законом, умов набуття сторонами права власності на це майно, відмови ОСОБА_1 від свого права тощо.

Відсоток неготовності будинку загалом незначний, частина будинку повністю придатна для проживання, інша частина наразі непридатна для проживання і для доведення до належного стану потребує виконання певного обсягу будівельних і опоряджувальних робіт.

З огляду на встановлене та зважаючи на специфіку об`єкта недобудований будинок попри відсутність державної реєстрації права власності може бути об`єктом поділу в натурі і може бути реально поділений між сторонами (колишнім подружжям) з визначенням окремих автономних частин будинку (окремих квартир). Водночас при здійсненні поділу об`єкта в натурі, при визначенні частин будинку для кожної зі сторін слід виходити з принципу рівності майнових і житлових прав сторін, дотримання якого вимагає визначення для кожної з них придатної для проживання частини будинку (квартири), а в разі неможливості цього вимагає проведення відповідних взаємних розрахунків і компенсацій, що, своєю чергою, може впливати і на розміри часток сторін у праві власності на об`єкт нерухомості.

Як випливає з експертного висновку, частки сторін у праві власності на будинок не є рівними вже в силу хоча і незначної, проте, фактично наявної різниці в площах квартир. Окрім цього, одна з квартир непридатна для проживання. Вартість квадратного метра загальної площі недобудованого будинку визначена як середня вартість площі без урахування ступеня готовності тієї чи іншої частини будинку.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 просила, серед іншого, у разі необхідності та на підставі висновку експерта присудити сторонам відповідні грошові компенсації за відступлення від рівності часток, зобов`язати сторони на забезпечення поділу будинку в натурі виконати роботи по переобладнанню будинку відповідно до висновку експерта та зареєструвати відповідно своє право власності у встановленому законом порядку.

Однак, подаючи заяву від 11.06.2020 про призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачка не ставила на вирішення експерту відповідні питання, як не поставив їх перед експертом і суд першої інстанції в ухвалі від 26.08.2020 (а.с. 44-45, 51-54). Відповідно, судовий експерт Павлич О.В. не вирішував питання щодо переліку та вартості робіт (яка може бути значною), необхідних для доведення однієї з передбачуваних після поділу будинку квартир до стану придатності для проживання, для переобладнання будинку, щодо компенсацій між сторонами за відступ від рівності часток у праві власності на об`єкт і за проведення відповідних робіт та не визначав частки сторін у праві власності на будинок з урахуванням таких робіт і розрахунків.

За суттю спірних правовідносин і за обставинами справи взаємні розрахунки та компенсації є невід`ємною частиною поділу нерухомого майна в натурі, без встановлення параметрів яких визначити частки сторін у праві власності на майно та поділити його в натурі з додержанням вимог закону не є можливим. Без встановлення та врахування цих обставин не можуть бути забезпечені та дотримані законні права та інтереси сторін.

Діючи в процесі на власний ризик і розсуд, виконуючи обов`язок доказування вільно, не маючи жодних перешкод у доказуванні позову, користуючись правовою допомогою адвоката позивачка не поставила на експертизу необхідні питання, не заявляла відповідних клопотань, суд першої інстанції всупереч положенням ст. 12 ч. 5, ст. 214 ч. 2, ст. 263 ч. 5 та інших норм ЦПК України не сприяв сторонам у реалізації їхніх процесуальних прав, не вжив заходів для роз`яснення сторонам процесуальних прав і обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, для з`ясування питань, що мають істотне значення в спорі, є предметом доказування і впливають на результат справи.

Остаточні вимоги позову щодо часток у праві власності на об`єкт нерухомості та щодо розрахунків і компенсацій за наслідками поділу недобудованого житлового будинку в натурі так і не були сформульовані, чим були визначені відповідні межі позову, суд першої інстанції такі вимоги не вирішував, проте, без урахування взаємопов`язаності вимог позову припинив право спільної сумісної власності сторін на недобудову та здійснив її поділ у натурі.

У цьому зв`язку те, що за результатом поділу недобудованого житлового будинку суд позивачці ОСОБА_1 виділив у натурі недобудовану частину будинку площею 55,35 кв. м, а відповідачу ОСОБА_2 виділив добудовану частину будинку площею 43,25 кв. м значення не має, позаяк ключові питання щодо часток у праві власності на нерухоме майно за результатом поділу та щодо взаємних компенсацій не були поставлені і не були вирішені. Позиція позивачки в справі не відповідає принципу правової визначеності, оскільки позивачка не заявила необхідні вимоги чітко, ясно і недвозначно, як це вимагається, а по суті поставила перед судом недопустиму альтернативу у вимогах. Рішення суду першої інстанції не розв`язує остаточно спір між сторонами.

Саме в контексті встановленого під час апеляційного розгляду справи заслуговують на увагу доводи апеляції про передчасність поділу недобудованого житлового будинку в натурі та вказівка на незаконність рішення суду першої інстанції. Судом передовсім неправильно застосовані норми матеріального права, якими регулюються правовідносини щодо спільної власності на нерухоме майно та поділу майна між співвласниками, що враховується судом у порядку ст. 367 ч. 4 ЦПК України, а також порушені норми процесуального права.

Відтак на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в необґрунтованому та недоведеному позові відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Виноградівського районного суду від 15 червня 2021 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 10 липня 2023 року.

Судді