Справа № 209/1100/23
Провадження № 2/209/927/23
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 11989-07/2021 в розмірі 10400 грн., за кредитним договором № /448807 в розмірі 15600 грн, за договором позики № в розмірі 34132,50 грн, а всього 60132,50 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що 19 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11989-07/2021. Кредитний договір було підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 18 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу № 18022022, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 10400 грн., з яких 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 18 лютого 2022 року позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. 19 липня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем було укладено кредитний договір № /448807, який був підписаний електронним підписом відповідача. 19 квітня 2022 року ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 15600 грн., з яких 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11600 грн. - сума заборгованості за відсотками. 23 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем було укладено договір позики № , шляхом підписання Акцепту оферти від 23 липня 2021 року. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за вказаним договором у сумі 34132,50 грн., з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31132,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами та просить стягнути заборгованість, що по ним утворилась.

23 березня 2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 23 травня 2023 року було у повному обсязі задоволено позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

26 червня 2023 року заочне рішення у справі було скасовано та справу було призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості. Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав. Виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до нього. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності його заборгованості за кредитними договорами. Крім того, зазначив, що за умовами заяви позичальника, остання разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг, не містить його підпису, як позичальника, тому можна дійти висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника він був ознайомлений саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг. У позовній заяві зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» нараховує відсотки за користування кредитом, але роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також він не отримував жодного договору відступлення прав вимог від ТОВ «ФК «ЄАПБ», що вони являються його кредитором, тому він не міг завідомо знати яку суму і куди йому треба оплачувати. Вважає, що договори, укладені між ним та «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ІНФІНАНС», правонаступником яких за всіма правами та обов`язками є ТОВ «ФК «ЄАПБ», є такими, що підлягають визнанню недійсними в частині нарахування процентів за користування кредитами через форс-мажорні обставини, що виникли з 24 лютого 2022 року та є надзвичайними і невідворотними. Також відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а провадження в справі - закрити.

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких просив позовну заяву задовольнити, а також надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. На обґрунтування додаткових пояснень зазначено, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на його мобільний номер. Посилаючись на ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», зазначають, що договір укладений у електронній формі має силу договору, який укладений у письмовій формі. Крім того, вказує, що відповідач не скористався своїм правом про відмову від укладеного кредитного договору впродовж 14 днів. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором. На підтвердження надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеними кредитними договорами долучає до матеріалів справи документи, надані ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Також зазначив, позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів по кредитному договору перерахованих відповідачеві на його банківську картку номер НОМЕР_1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації, оскільки докази щодо отримання відповідачем кредитної картки, строк її дії, інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, згідно ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», є банківською таємницею. Однак відповідач, як тримач карткового рахунку НОМЕР_1 , на який було перераховано кредитні кошти може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах. Відповідачем надавалась однакова карта при оформленні всіх трьох договорів для отримання коштів. Тож відповідач, не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду.В обов`язки ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФТНГОУ» входило надати інформацію позичальнику, що вимагається законом перед укладенням правочину, а факт ознайомлення з ними, їх об`єктивна оцінка та осмислення входить до зони відповідальності самого позичальника і подальше укладення правочину залежить від волі останнього. Згідно з умовами договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Крім того зазначив, що відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір № 11989-07/2021, який був підписаний електронним підписом позичальника та відтворений шляхом надіслання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5000 грн., які 19 липня 2021 року були перераховані на його платіжну карту № НОМЕР_1 , строком на 30 днів, тобто до 17 серпня 2021 року та зобов`язався повернути кредитні кошти і сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 328,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% на добу. Ці обставини підтверджуються копією договору про надання фінансового кредиту (а.с. 12-15), інформаційною довідкою про проведення транзакції (а.с. 151), протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 154).

Відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором № 11989-07/2021 від 19 липня 2021 року, у зв`язку з чим станом на 15 листопада 2021 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 10400 грн., яка складається з основної суми боргу 5000 грн., несплачених відсотків за користування кредитом 4050 грн. та прострочених відсотків 1350 грн. З 16 листопада 2021 року нарахування відсотків за кредитним договором № 11989-07/2021 від 19 липня 2021 року призупинене. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а. с. 152-153).

18 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 18022022, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 11989-07/2021 від 19 липня 2021 року в розмірі 10400 грн., що підтверджується копією договору факторингу (а.с. 16-18, 164-168), актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 19), реєстром боржників (а.с. 159-160), витягом з реєстру боржників (а.с. 20) та платіжним дорученням № 18101 від 22 лютого 2022 року на виконання договору факторингу (а.с. 161).

19 липня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем було укладено кредитний договір № /448807 (а.с. 26-28), який був підписаний електронним підписом відповідача. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 4000 грн., які 19 липня 2021 року були перераховані на його платіжну карту № НОМЕР_1 , строком на 26 днів, тобто до 13 серпня 2021 року та зобов`язався повернути кредитні кошти і сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Ці обставини підтверджуються копією договору про надання фінансового кредиту (а.с. 26-28), інформаційною довідкою про проведення транзакції (а.с. 140), протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 144).

Відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором № /448807 від 19 липня 2021 року, у зв`язку з чим станом на 11 листопада 2021 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 15600 грн., яка складається з основної суми боргу 4000 грн. та прострочених відсотків за користування кредитом 11600 грн. З 12 листопада 2021 року нарахування відсотків за кредитним договором № /448807 від 19 липня 2021 року призупинене. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а. с. 141-143).

19 квітня 2022 року ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № /448807 від 19 липня 2021 року в розмірі 15600 грн., що підтверджується копією договору факторингу (а.с. 29-30, 164-168), актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 31), реєстром боржників (а.с. 157-158), витягом з реєстру боржників (а.с. 32) та платіжним дорученням № 118200 від 22 квітня 2022 року на виконання договору факторингу (а.с. 162).

23 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем було укладено договір позики № /1, шляхом підписання Акцепту оферти від 23 липня 2021 року одноразовим ідентифікатором 9u3s8z. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3000 грн., які 23 липня 2021 року були перераховані на його платіжну карту № НОМЕР_1 , строком на 30 днів та зобов`язався повернути кредитні кошти і сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 1,75 % за один день користування кредитом за умови належного виконання умов договору, тобто 638,75 % річних від суми кредиту, або 3,5 % за день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору, тобто 16873,96 %. Ці обставини підтверджуються копією договору про надання фінансового кредиту (а.с. 36-40), квитанцією за сплату на підтвердження проведення транзакції (а.с. 145), довідкою про ідентифікацію (а.с.146).

Відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором № /1 від 23 липня 2021 року, у зв`язку з чим станом на 24 листопада 2022 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 34132,50 грн., яка складається з основної суми боргу 3000 грн. та відсотків за користування кредитом 31132,50 грн., що підтверджуються розрахунком заборгованості (а. с. 147-150).

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № від 23 липня 2021 року в розмірі 31132,50 грн., що підтверджується копією договору факторингу (а.с. 41-42, 174-178), актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 43), реєстром боржників (а.с. 155-156), витягом з реєстру боржників (а.с. 44) та платіжним дорученням № 19056 від 30 листопада 2022 року на виконання договору факторингу (а.с. 163).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. ч.2-4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

За змістом ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі N 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі N 127/33824/19 тощо.

Отже, як вбачається з кредитних договорів, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі N 345/3085/19.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладені кредитні договори № 11989-07/2021 від 19 липня 2021 року, № /448807 від 19 липня 2021 року та договори факторингу № 18022022 від 18 лютого 2022 року і № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року відповідають вимогам закону, зобов`язання по кредитним договорам відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості по тілу кредита та відсоткам підтверджена документально, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягненню заборгованості за договором позики № /1 від 23 липня 2021 року, укладеного між TOB «ІНФІНАНС» та відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивач не надав належних та достатніх доказів переходу на користь права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, оскільки відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22/2 від 24 листопада 2022 року (а.с. 44) та реєстру боржників (а.с. 155-156), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № , а не за кредитним договором № /1 від 23 липня 2021 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволенню позовних вимог.

На підставі ст. 514, 639, 1048, 1077, 1080 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76-78, 81, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, адреса для листування: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № 11989-07/2021 від 19 липня 2021 року у розмірі 10400 (десять тисяч чотириста) гривень, з яких 5000 грн. сума кредиту, 5400 грн. проценти за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № /448807 від 19 липня 2021 року у розмірі 15600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) гривень, з яких 4000 грн. сума кредиту, 11600 грн. проценти за користування кредитом.

У задоволенні інших позовних вимоги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1160 (одна тисяча сто шістдесят) гривень 50 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л.Шендрик