Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., представника позивача адвоката Юхимович С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконною та скасування постанови нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

У позовній заяві вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько позивача ОСОБА_5 (рідний брат батька позивача). На час своєї смерті ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_5 з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. На день її смерті з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , належний їм на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що 28.11.1994 ОСОБА_5 склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів своєму брату - ОСОБА_5 (батькові позивача) та племіннику ОСОБА_2 в рівних частинах кожному. Дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_6 23.06.2008 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось заповіла брату свого чоловіка, ОСОБА_5 , тобто батькові позивача.

Позивач вказує, що свою волю щодо спадкового майна згідно заповіту ОСОБА_5 її батько висловив вчасно подавши відповідну заяву до нотаріальної контори.

У позовній заяві вказано, що спадщину батька позивача його спадкоємці прийняли вчасно подавши відповідні заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину. Частину спадщини належної ОСОБА_6 , яку прийняв батько позивача ОСОБА_5 , але не встиг її оформити, вчасно прийняли позивач та брат позивача, подавши відповідні заяви до Оржицької державної нотаріальної контори, зокрема вони прийняли та юридично оформили належне ОСОБА_6 майно: 1/2 частину житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,006 га, що розташована на території Оржицької селищної ради Полтавської області, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,15 га.

У позовній заяві позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_6 залишилася інше спадкове майно, зокрема 1/4 грошових коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_1 відкритого 17.04.2008 на ім`я чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_5 , які остання успадкувала подавши у визначені законом строки заяву про прийняття спадщини. При подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на грошові заощадження, нотаріус у видачі свідоцтва відмовив. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що позивач не прийняла спадщину свого батька, оскільки проживала окремо від нього та не являлась на час відкриття спадщини малолітньою, неповнолітньою та недієздатною.

Вказані підстави відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину позивач вважає безпідставними, а винесену нотаріусом постанову незаконною.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивач ОСОБА_1 (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила суд визнати незаконною та скасувати постанову Оржицької державної нотаріальної контори від 09.02.2023 (дата реєстрації документа Вих. № 20/02-31 від 09.02.2021) «про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку (вкладу) грошових коштів депозитного рахунку № НОМЕР_1 відкритого 17.04.2008 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ».

Ухвалою суду від 05.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.11.2023 залучено ОСОБА_4 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки помер ОСОБА_5 (а.с. 3). З свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 18.10.2013 та від 29.10.2021, які видані державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори, вбачається, що спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , 1927 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 7 зворот, 8 зворот).

У довідці, яка надана АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 25.04.2019 вказано, що на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкав в АДРЕСА_1 було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 (дата відкриття 17.04.2008) (а.с. 11).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3 зворот). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа (а.с. 38).

Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса подали ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 35-37).

Згідно заповіту, який посвідчений 23.06.2008 секретарем Зарізької сільської ради, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті все своє майно заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12, 39).

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 4). Спадщину після його смерті прийняли позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 7-10).

Постановою від 09.02.2023 (Вих. № 20/02-31 від 09.02.2021) нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку вкладів, що належали ОСОБА_5 , 1927 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємицею якого на обов`язкову 1/2 частку була дружина, ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини. Відмовляючи позивачу у вчиненні нотаріальної дії нотаріус свою постанову обґрунтував тим, що в Оржицькій державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №261/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 . Відповідно до матеріалів спадкової справи спадщину на 1/2 частку прийняли в рівних частках кожен згідно заповіту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадкоємцем на обов`язкову 1/2 частку в майні померлого ОСОБА_5 1927 р.н. є дружина ОСОБА_6 . В Оржицькій державній нотаріальний конторі відкрито спадкову справу №58/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 . Відповідно до матеріалів справи спадщину прийняли сестра - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . За життя ОСОБА_6 (трансмісар), склала заповіт на все майно на ім`я ОСОБА_5 1941 р.н. (трансмітент), який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Києві. ОСОБА_5 1941 р.н. помер через три дні після смерті ОСОБА_6 та не встиг прийняти спадщину. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають право на спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , 1941 р.н., в порядку спадкової трансмісії, оскільки ОСОБА_5 , 1941 р.н., є спадкоємцем померлої ОСОБА_6 , який як спадкоємець за заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не являлись малолітніми, неповнолітніми, недієздатними і проживали окремо від батька, ОСОБА_5 , 1941 р.н., тому вони вважаються такими, що спадщину не прийняли (а.с. 5).

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників , 10) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №473/1878/19.

Оскаржувана постанова нотаріуса мотивована тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 . При цьому суд констатує, що у рішенні Оржицького районного суду Полтавської області від 29.04.2014 року у цивільній справі № 543/308/14-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Оржицької селищної ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно встановлені такі обставини. Судом встановлено, що дружина ОСОБА_5 , ОСОБА_6 23.06.2008 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла брату свого чоловіка ОСОБА_5 . Свою волю щодо спадкового майна спадкоємець ОСОБА_5 ( 1941 р.н. ) висловив вчасно подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Спадкоємцями ОСОБА_5 (1941 р.н.) є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які вчасно подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини після свого батька та юридично оформили частину його спадкового майна.

Вказане рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином обставини того, що свою волю щодо спадкового майна спадкоємець ОСОБА_5 (1941 р.н.) висловив вчасно подавши відповідну заяву до нотаріальної контори і обставини того, що спадкоємцями ОСОБА_5 (1941 р.н.) є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які вчасно подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини після свого батька та юридично оформили частину його спадкового майна, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили і у відповідності до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України не вимагають доказування при розгляді даної справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова Оржицької державної нотаріальної контори від 09.02.2023 року (дата реєстрації документа Вих. № 20/02-31 від 09.02.2021) «про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку (вкладу) грошових коштів депозитного рахунку № НОМЕР_1 відкритого 17.04.2008 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 » підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 82, 142, 247, 263-265 ЦПК України, ст. 1, 5, 49 Закону України «Про нотаріат», суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Другої Лубенської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: пл. Вокзальна, 7, м. Лубни, Полтавська область, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), про визнання незаконною та скасування постанови нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову Оржицької державної нотаріальної контори від 09.02.2023 року (дата реєстрації документа Вих. № 20/02-31 від 09.02.2021) «про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку (вкладу) грошових коштів депозитного рахунку № НОМЕР_1 відкритого 17.04.2008 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ».

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 29.12.2023.

Суддя