Справа № 199/2560/23
(2/199/1437/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

04.12.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Свержевської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом.

В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що його бабуся ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.11.2013 року, серія НОМЕР_1 .

На час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті бабусі відкрилася спадщина, що складається із 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в цілому складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, житловий будинок літ Б-1, житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, сараї літ. В,З,Л, вбиральні літ. Г,Ж,И, душ літ. К, сарай літ. М,Н, гараж літ. О, навіс літ. П, №1-7, І споруди.

Житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить:

- 1/3 частка ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., реєстровий №2-545;

- 1/3 частка ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481;

- 1/5 частка ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085;

- 2/15 частки ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про на спадщину за законом, посвідченого 01.08.1961 року П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-8872.

Відповідно до договору конкретного користування домоволодінням від 02.02.1962 року, домоволодіння належало в рівних частках ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є рідними сестрами.

ОСОБА_8 продала належну їй 1/3 частку домоволодіння ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481.

ОСОБА_7 подарувала належну їй 1/3 частку домоволодіння своїй дочці ОСОБА_10 , що підтверджується договором дарування, посвідченим 28.02.1969 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-904.

ОСОБА_6 продала 1/5 частку домоволодіння ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085. Після продажу 1/5 частки домоволодіння із належних 1/3, у власності ОСОБА_6 залишилась 2/15 частки домоволодіння.

На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_6 , якій належала 2/15 частка домоволодіння у АДРЕСА_1 , не перебувала у шлюбі та не мала дітей, після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла її рідна сестра ОСОБА_7 , як єдиний спадкоємець за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції від 1963 року, спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_11 , серії НОМЕР_2 від 08.10.1968 року, матір`ю зазначена ОСОБА_7 .

ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_12 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_3 ».

Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину за законом у вигляді 2/15 частки домоволодіння у АДРЕСА_1 , прийняла її дочка ОСОБА_14 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до актового запису про смерть на ім`я ОСОБА_7 , прізвище, ім`я та по-батькові зазначено « ОСОБА_15 ». Вказані розбіжності викликані виключно орфографічною помилкою у правильному написанні прізвища.

Оскільки Позивач просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки родинний зв`язок між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , як рідними сестрами, а також ОСОБА_15 та ОСОБА_3 прослідковується та підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу, та іншими документами, які містяться у матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_3 народилася донька - ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.03.1956 року Амур-Нижньодніпровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №547.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.11.1979 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2058.

У домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживав позивач зі своєю матір`ю ОСОБА_17 та бабусею ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_17 померла, що підтверджується листом від 02.01.2006 року, складеним слідчим прокуратури Софіївського району Чумак А.Н..

Позивач зазначив, що після смерті його матері він проживав удвох із бабусею у 2/15 частках домоволодіння, які ОСОБА_3 успадкувала після померлої матері ОСОБА_7 , яка у свою чергу успадкувала їх після померлої рідної сестри ОСОБА_6 .

Тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд:

-встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_15 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 рідної сестри ОСОБА_16 ;

-встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_3 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_15 ;

-встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, житловий будинок літ Б-1, житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, сараї літ. В,З,Л, вбиральні літ. Г,Ж,И, душ літ. К, сарай літ. М,Н, гараж літ. О, навіс літ. П, №1-7, І споруди, в порядку спадкування за правом представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 бабусі ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутності, про що надав письмову заяву

у судове засідання не з`явилася, підтримала позовні вимоги, просила справу слухати у її відсутності, про що надала письмову заяву.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, підтримала позовні вимоги, просила справу слухати у її відсутності, про що надала письмову заяву.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.11.2013 року, серія НОМЕР_1 (а.с.14).

На час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті бабусі відкрилася спадщина, що складається із 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, житловий будинок літ Б-1, житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, сараї літ. В,З,Л, вбиральні літ. Г,Ж,И, душ літ. К, сарай літ. М,Н, гараж літ. О, навіс літ. П, №1-7, І споруди.

Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить:

- 1/3 частка ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., реєстровий №2-545 (а.с.25);

- 1/3 частка ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481 (а.с.18-19);

- 1/5 частка ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085 (а.с.16-17);

- 2/15 частки ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про на спадщину за законом, посвідченого 01.08.1961 року П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-8872 (а.с.15).

Відповідно до договору конкретного користування домоволодінням від 02.02.1962 року, домоволодіння належало в рівних частках ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є рідними сестрами (а.с.6).

ОСОБА_8 продала належну їй 1/3 частку домоволодіння ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481 (а.с.18-19).

ОСОБА_7 подарувала належну їй 1/3 частку домоволодіння своїй дочці ОСОБА_10 , що підтверджується договором дарування, посвідченого 28.02.1969 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-904 (а.с.20-22).

ОСОБА_6 продала 1/5 частку домоволодіння ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085 (а.с.16-17). Після продажу 1/5 частки домоволодіння із належних 1/3 у власності ОСОБА_6 залишилась 2/15 частки домоволодіння.

На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_2 (а.с.25).

Оскільки ОСОБА_6 , якій належала 2/15 частка домоволодіння у АДРЕСА_1 , не перебувала у шлюбі та не мала дітей, після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового запису про смерть №283 від 24.11.1964 року (а.с.71), спадщину прийняла її рідна сестра ОСОБА_7 , як єдиний спадкоємець за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_11 , серії НОМЕР_2 від 08.10.1968 року, матір`ю зазначена ОСОБА_7 (а.с.9).

ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_12 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_3 » (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину за законом у вигляді 2/15 частки домоволодіння у АДРЕСА_1 , прийняла її дочка ОСОБА_14 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Згідно з інформацією, отриманою з Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в актовому записі про смерть на ім`я ОСОБА_7 , прізвище, ім`я та по-батькові зазначено « ОСОБА_15 » (а.с.61).

Суд вважає, що родинний зв`язок між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , як рідними сестрами, а також ОСОБА_15 та ОСОБА_3 прослідковується та підтверджується документами, що містяться в матеріалах справи.

На думку суду, вказані розбіжності виникли виключно через орфографічну помилку при правильному написанні прізвища. Так, орфографічна помилка це помилка, яка виникає при неправильному написанні слова. Вона може означати, що слово має неправильну літеру, літерний порядок або відсутність правильних літер. Орфографічні помилки можуть змінити значення слова або зробити його незрозумілим. Як вбачається із матеріалів справи, у даному випадку не дотримано правил правопису та допущено орфографічну помилку, внаслідок чого замість початкового прізвища ОСОБА_7 , у подальшому вказано « ОСОБА_15 », що потягло за собою зазначення прізвища « ОСОБА_18 » у всіх особистих та правовстановлюючих документах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності із п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами, які не суперечать між собою. Встановлення факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації його права на спадщину, що відкрилася після смерті його бабусі.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції від 1963 року, спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С., станом на 25.08.2023 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. також, станом на 25.08.2023 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , у період з 1980 року будь-які відомості щодо відкриття спадкової справи, прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину відсутні (а.с.73).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини за законом ОСОБА_15 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 рідної сестри ОСОБА_16 , та встановлення факту прийняття спадщини за законом ОСОБА_15 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 рідної сестри ОСОБА_16 , підлягає задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_3 народилася донька - ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.03.1956 року Амур-Нижньодніпровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №547 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.11.1979 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2058 (а.с.12).

У домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживав позивач зі своєю матір`ю ОСОБА_17 та бабусею ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_17 померла, що підтверджується листом від 02.01.2006 року, складеним слідчим прокуратури Софіївського району Чумак А.Н. (а.с.13).

Позивач після смерті його матері ОСОБА_17 проживав удвох із бабусею у 2/15 частках домоволодіння, які ОСОБА_3 успадкувала після померлої матері ОСОБА_7 , яка у свою чергу успадкувала їх після померлої рідної сестри ОСОБА_6 .

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини підлягає задоволенню, оскільки факт, який просить встановити позивач, має юридичне значення, бо від його встановлення залежить вирішення його особистих майнових прав.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

У той же час, ч. 5 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.

Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Така правова позиція наведена у Постанові Верховного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №401/898/17.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: А-1-житловий будинок, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, Б-1-житловий будинок житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, В, 3-сараї, Г,Ж,И - вбиральні, К - душ, Л,М,Н - сараї, О - гараж, П - навіс, №1-7, І - споруди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає:

-встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_15 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 рідної сестри ОСОБА_16 ;

-встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_3 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_15 ;

-встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: А-1-житловий будинок, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, Б-1-житловий будинок житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, В, 3-сараї, Г,Ж,И - вбиральні, К - душ, Л,М,Н - сараї, О - гараж, П - навіс, №1-7, І - споруди, в порядку спадкування за правом представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 бабусі ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 27, 30, 43, 51, 81, 82, 89, 127, 136, 141, 74-177 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 16, 321, 373, 392, 1216, 1218, 1225, 1233, 1266, 1268, 1270, 1297, 1299 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також, що ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6

Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_15 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 рідної сестри ОСОБА_16 .

Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_3 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_15 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: А-1-житловий будинок, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, Б-1-житловий будинок житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, В, 3-сараї, Г,Ж,И - вбиральні, К - душ, Л,М,Н - сараї, О - гараж, П - навіс, №1-7, І - споруди, в порядку спадкування за правом представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 бабусі ОСОБА_3 .

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя