Справа №297/1968/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Іванчовій І.С., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Моняка Р.В. , представника відповідачів Мензака Ю.Ю. , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове цивільну справу за позовом адвоката Моняка Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою,-

встановив:

Адвокат Моняк Роман Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про стягнення збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 73 570 грн., з яких 23 570, 00 грн. сума вартості відновлювального ремонту та 50 000 грн. моральна шкода.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.10.2021 близько 20:55 год. неповнолітній ОСОБА_4 , 2006 року народження, не маючи відповідного права на керування транспортним засобом марки «Мазда-3», реєстраційний номер Польської республіки НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Стефаника м. Берегове, керуючи вказаним транспортним засобом, не дотримуючись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з попутнім автомобілем марки «Рено-Дастер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , внаслідок чого, дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало невиконання неповнолітнім ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, але враховуючи те, що останній не досяг віку з якого може настати адміністративна відповідальність за статтею 124 та статтею 126 КУпАП, тому до адміністративної відповідальності притягнутий батько ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було завдано матеріальні збитки, так як в результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль марки «Рено-Дастер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 отримав значні технічні пошкодження. Так, висновком експерата встановлено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 23 570, 96 грн.. Також, у зв`язку із пошкодженням транспортному засобу, ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, які полягають у тому, що відповідальною за заподіяну шкоду особою відмовлено у повному та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків, він змушений був неодноразово звертатися до відповідача з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку, однак постійні відмови призводили до стресу та роздратування. Крім того, він був та є відповідальною особою за збереження транспортного засобу, а тому, був змушений надавати пояснення на роботі щодо пошкоджень автомобіля та збереження його у первісному стані. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивача виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також з необхідність звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. А тому, вважає справедливим та адекватним розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди суму у розмірі 50 000 грн. Також зазначив, що оскільки відповідач ОСОБА_4 є неповнолітньою особою, тому завдану шкоду слід стягнути з нього та його батька, відповідно положень ч. 1 ст. 1179 ЦК України. А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 23 570, 00 грн. матеріальної та 50 000, 00 моральної шкоди та судові витрати.

23.10.2023 представник відповідачів адвокат Мензак Ю.Ю. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що постанова у справі про адмінправопорушення від 06.12.2021 не доводить факт порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, що призвело до ушкодження відповідного транспортного засобу. Крім того, як слідує із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу RenaultDuster, номерний знак НОМЕР_2 , його власником є ПП «ШЕРИФ-БЕРЕГОВО», однак позов поданий ОСОБА_1 .. Разом з тим, до матеріалів позовної заяви приєднано також копію наказу №1-В від 03.01.2020 за підписом ОСОБА_6 , де зазначено, серед іншого, «закріпити службовий автомобіль Рено Дастер (державний номер НОМЕР_2 ) за заст.директора ОСОБА_1 .. Відповідно до інформації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником ПП «Шериф-Берегово» є ОСОБА_6, а не ОСОБА_6 , як зазначено у вищевказаному наказі. Тобто, вважає, що вказаний наказ виданий не директором ПП «ШЕРИФ-БЕРЕГОВО». Разом з тим, наразі неможливо ідентифікувати, чи ОСОБА_1 , який зазначений у вищевказаному наказі, та ОСОБА_1 - позивач по даній справі, є однією і тією ж особою. Крім того, у наказі зазначено дані автомобіля як Рено Дастер, хоча згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобілем із державним номером НОМЕР_2 є НОМЕР_4 . Більше того, відповідні позови про стягнення збитків, завданих майну, можуть заявляти власники майна, тобто у разі завдання збитків автомобілю RenaultDuster із державним номером НОМЕР_2 позовну заяву повинно було подавати ПП «ШЕРИФ-БЕРЕГОВО», а ОСОБА_1 не має повноважень щодо стягнення збитків, завданих вказаному автомобілю. Більше того, ні постановою від 06.12.2021, ні навіть листом від 29.11.2021 за підписом начальника Берегівського РВП не підтверджується факт правомірного володіння ОСОБА_1 відповідним транспортним засобом і такий не може бути прийнятий за основу як доказ винуватості ОСОБА_4 .. Також, позивачем не дотримано вимоги ст. 1179 ЦК України, адже пред`являючи позов до ОСОБА_5 він не доводить факт відсутності можливості ОСОБА_4 самостійно відповідати за завдану шкоду. Разом з тим, вважає позовні вимоги позивача неконкретизованими, оскільки позивач не зазначає, яким чином він бажає стягнути завдані збитки з обидвох відповідачів, чи стягнути солідарно, чи в рівних частках, чи стягнути в іншому співвідношенні. Також вважає приєднаний до матеріалів справи висновок експертного дослідження від 08.06.2023 недопустимим доказом. А тому, розмір завданих збитків вважає недоведеним жодним належними та допустимими доказами. Також, позивач жодним чином не доводить факту заподіяння йому моральних страждань, оскільки відсутні докази звернення до психолога чи психіатра, відсутні докази його стресу та роздратування з приводу ДТП, За таких обставин, позовні вимоги вважає недоведеними та у їх задоволенні просить відмовити (а.с. 77-81).

10.11.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якого не погоджується із доводами представника відповідачів, зазначених у відзиві на позовну заяву та обставинами викладеними в ньому. При цьому, зазначив, що постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2021 у справі №297/2961/21 доводиться подія та місце адміністративного правопорушення, а також обставини та суть адміністративного правопорушення. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало недотримання неповнолітнім ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, але враховуючи те, що останній не досяг віку з якого може настати адміністративна відповідальність за статтею 124 та статтею 126 КУпАП, тому за вказане правопорушення притягнутий батько ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Крім того доводи представника відповідачів про те, що наказ №1-В від 03.01.2020 року виданий не директором ПП «Шериф-Берегово» є необґрунтованими та, більше того, надуманими у зв`язку з тим, що як і у наказі №1-В від 03.01.2020 року, так і у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником ПП «Шериф-Берегово» зазначено ОСОБА_6 .. Також твердження про те, що лист за підписом начальника Берегівського РВП, у якому описано про ДТП, що мало місце 19.10.2021 не може бути прийнятий за основу як доказ винуватості ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки ОСОБА_4 на момент вчинення адміністративного правопорушення не досяг віку, з якого може настати адміністративна відповідальність, а тому батька останнього ОСОБА_5 притягуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАп. Отже, в силу того, що відсутній суб`єкт правопорушень, передбачених статтями 124 та 126 КУпАП у зв`язку з недосягненням віку з якого може настати адміністративна відповідальність, притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності неможливо. Вважає, що вказаний лист є належним та достовірним доказом у даній справі, оскільки містить інформацію, що входить до предмета доказування та на підставі нього можна встановити дійсні обставини справи. Крім того, в силу ч. 2 ст.1179 ЦК України, шкода завдана неповнолітнім ОСОБА_4 відшкодовується в повному обсязі його батьком, адже у неповнолітнього відсутнє майно, достатнє для відшкодування ним шкоди, а сама шкода була завдана з вини ОСОБА_5 , що встановлено Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2021 року у справі №297/2961/21 (а.с. 88-91).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві та пояснив, що в результаті ДТП, що мала місце 19 жовтня 2021 року за участю неповнолітнього ОСОБА_4 , останнім йому завдано матеріальну шкоду в розмірі 23 570, 00 грн., яка полягає у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, яким він керував та який внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Разом з тим, ствердив, що внаслідок даної дорожньо-транспортої пригоди він зазнав моральних страждань, які він оцінює в 50 000 грн.. Просив позов задоволити.

Представник позивача Моняк Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві, та з підстав зазначених у відповіді на відзив, просив позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви від 15.11.2023, зідно яких просили справу розглянути без їх участі, з участю їх представника Мензака Ю.Ю. , заперечують проти позовних вимог, в задоволенні позову просили відмовити (а.с. 105-106).

В судовому засіданні представник відповідачів Мензак Ю.Ю. заперечив проти позовних вимог позивача, вважав такі безпідставними, просив в задоволенні таких відмовити, з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини на які сторони посилалися як на підставі своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, постановою судді Берегівського районного суду Закарпатськоїх області від 06 грудня 2021 року, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України. Вказаною постановою встановлено, що громадянин ОСОБА_5 неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який 19.10.2021 в м. Берегове по вул. Стефаника сів за кермо автомобіля, після чого скоїв зіткнення з автомобілем, який належить ОСОБА_8 (а.с. 32).

На думку суду, вказана постанова підтверджує подію та місце адміністративного правопорушення, обставини та суть адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно листа начальника Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області №9370/106/27-2021 від 29.11.2021, 19.10.2021 близько 20:55 год. неповнолітній ОСОБА_4 , 2006 року народження, не маючи відповідного права на керування транспортним засобом марки «Мазда-3», реєстраційні номера Польської республіки НОМЕР_1 , рухався по вул. Стефаника в м. Берегове. Вказаний керманич не дотримуючись безпечної дистанції скоїв зіткнення в задній бампер з попутнім автомобілем марки «Рено-Дастер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , внаслідок чого дані автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало невиконання неповнолітнім гр. ОСОБА_4 Правил дорожнього руху (а.с. 33).

Однак, враховуючи, що ОСОБА_4 не досяг віку з якого може настати адміністративна відповідальність за статтею 124 та статтею 126 КУпАП, тому за вказане правопорушення притягнутий батько ОСОБА_5 за ч. 1 ст.184 КУпАП (а.с. 33).

Згідно ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Отже, враховуючи, що відсутній суб`єкт правопорушень, передбачених статтями 124 та 126 КУпАП у зв`язку з недосягненням віку з якого може настати адміністративна відповідальність, притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності - неможливо.

Вказаний лист начальника Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області суд вважає належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки такий містить інформацію, що входить до предмета доказування та встановлює дійсні обставини справи.

Так, суд вважає твердження представника відповідачів Мензака Ю.Ю. про те, що постанова у справі про адмінправопорушення від 06.12.2021 не доводить факт порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, що призвело до ушкодження відповідного транспортного засобу безпідставними та спростовується вищенаведеним.

Крім того, згідно Наказу Приватного підприємства «Шериф-Берегово» №1-В від 03.01.2020 року «Про закріплення службового автомобіля за водієм» з метою ефективного використання та належного зберігання службового автомобіля, що належить ПП «Шериф-Берегово» закріплено службовий автомобіль Рено Дастер (державний номер НОМЕР_2 ) за заст. директора ОСОБА_1, визначено місце постійного зберігання автомобіля у неробочий час за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання позивача, покладено відповідальність за збереження справного технічного стану та дотримання вимог законодавства щодо використання автотранспорту, економного використання паливно мастильних матеріалів за заст. директора ОСОБА_1 , тобто позивача (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Так, згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/107-23/3870-АВ від 08.06.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault, моделі Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом цін на 12.04.2023 становить 23 570, 96 грн. (а.с. 10-27).

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги позивача в частині відшкодування завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків в сумі 23 570, 00 грн. доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, просить стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в його користь моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 гривень.

Пунутом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що при вирішені цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, - особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України,- моральна шкода полягає в тому числі і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦП України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушенння, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правовової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявість такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення дя вирішення спору.

При визначенні розміру моральної шкоди, що слід стягнути з відповідача в користь позивача, суд враховує ступінь психологічних страждань позивача, те, що останній внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.10.2021 за участю неповнолітнього ОСОБА_4 зазнав душевих страждань, так як у відшкодуванні завданої шкоди в добровільному порядку відповідальною за заподіяну шкоду особою йому було відмовлено, що, як стверджує позивач, призводило до стресу та роздратування, а також зайвих турбот, так як він був та є відповідальною особою за збереження транспортного засобу, що був пошкоджений в результаті ДТП, крім того, враховує ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діями відповідача, а також враховує те, що моральна шкода завдана неправомірними діями неповнолітнього ОСОБА_4 та конкретні обставини, а тому виходячи зі справедливості та розумності, моральну шкоду позивача суд оцінює в 20 000 грн..

Разом з тим, суд враховує, що позивачем не доведено, з чого саме він виходив, оцінючи завдану йому моральну шкоду в 50 000 грн..

А тому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, задоволити частково.

Разом з тим, згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Як встановлено, відповідач ОСОБА_4 є неповнолітнім, в останнього відсутнє майно, достатнє для відшкодування завданої ним шкоди, крім того, шкоду позивачу було завдано також з вини батька неповнолітнього ОСОБА_4 , у зв`язку з неналежним виконанням ним своїх батьківських обов`язків щодо останнього, що встановлено Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2021 року у справі №297/2961/21, а тому суму завданих збитків та моральної шкоди, суд вважає стягнути з відповідачів солідарно.

Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачів солідарно в користь позивача 1 073, 60 грн. судового збору, що був сплачений останнім при зверненні до суду та 1 812 грн. 32 коп. витрат пов`язаних із залученням експерта(а. с. 8-9, 39).

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1195, ЦК України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 23 570 (двадцять три тисячі п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп. та 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 - 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду та 1 812 (одна тисяча вісімсот дванадцять) грн. 32 коп. витрат пов`язаних із залученням експерта.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр ФЕЙІР