07.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/3295/23
Справа № 205/3295/23
Провадження № 2/205/1672/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Федотової В.М., при секретарі Глух Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року представник позивача адвокат Кондрашин К.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської від 10.05.2016 року із позивача ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3 під час її вагітності та на утримання після народження дитини до досягнення нею трьох років, щомісячно, починаючи стягнення після народження дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), а також стягнуто аліменти на утримання дитини після її народження до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року із позивача було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, на підставі зазначених вище рішень судами визначено розмір аліментів на утримання двох дітей, які загалом дорівнюють 1/2 з усіх видів заробітку (доходу) позивача ОСОБА_1 . На сьогодні позивач проходить службу в лавах збройних сил України і сума стягуваних із нього аліментів на утримання кожного з дітей перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються із позивача за судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року, до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Кондрашин К.В. надав до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити за її відсутністю, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв від неї не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 26).

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 27).

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської від 10.05.2016 року із позивача ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3 під час її вагітності та на утримання після народження дитини до досягнення нею трьох років, щомісячно, починаючи стягнення після народження дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), а також стягнуто аліменти на утримання дитини після її народження до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 29).

Також, відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року із ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 28).

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 станом на 01.04.2023 року заборгованість по аліментам складає 98 092,84 грн. (а.с. 32).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Положеннями ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Із розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що позивач ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам у розмірі 98 092,84 (а.с. 32).

Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану платника аліментів, тобто позивача по справі, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент видачі судового наказу Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

При визначенні зменшеного розміру аліментів суд враховує вимоги постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс-13, відповідно до якої заборонено змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно є законною.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані та здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи доведеність позивачем позовних вимог та визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 21), з урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору в розмірі 536,80 грн. (1 073,60 грн. х 50% = 536,80 грн.), інші 50% судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-182, 192 СК України, ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 142, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Це рішення є підставою для відкликання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року з компетентного органу ДВС.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 50% судового збору в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути позивачу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 50% сплаченого судового збору в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок за платіжною інструкцією № 0.8.1 від 26.05.2023 року в АТ КБ «Приватбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Федотова В.М.