ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1061/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Пелих І.Ю., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Петриківський відділ Головне Управління Державної Міграційної Служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулась заявниця ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, де заінтересованою особою є: Петриківський відділ ГУ ДМС у Дніпропетровській області.

Заявник зазначив що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сновидів Бучацького району Тернопільської області. Згодом, 27.02.1980 року уклала шлюб із ОСОБА_3 . У шлюбі народилося двоє доньок: ОСОБА_4 , 1980 р.н. та ОСОБА_5 , 1982 р.н.

Від народження до кінця 1990 року заявниця проживала в Тернопільській області, а починаючи з 1991 року й до теперішнього часу мешкає в с. Єлизаветівка Дніпровського району Дніпропетровської області.

У 1998 році жінка отримала довідку про присвоєння їй ідентифікаційного номера видану Царичанською міжрайонною державною податковою інспекцією.

Заявник звернулась до Петриківського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області з метою змінити свій паспорт радянського зразка на паспорт громадянина України. Їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року.

За наведеного заявник просить суд встановити факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою суду від 06.06.2023 року було відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження; в судове засідання викликати заявника та заінтересованих осіб.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Петрусь Е.О. в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, підтвердила, що заявниці було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року.

Всебічно та повно дослідивши надані докази у справі, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заявниця надала копію свідоцтва про народження НОМЕР_1 , з якого встановлено що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Сновидів Бучацького району Тернопільської області Української РС (а.с.8)

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Сновидів Бучацького району Тернопільської області та 27 липня 1980 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджено копією паспорту громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік України НОМЕР_2 виданого 26.02.1988 року (а.с.5,6)

20.05.1998 року Царичанською міжрайонною державною податковою інспекцією Перегінець Надії Василівні було видано довідку про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_3 (а.с.7)

Окрім того, заявник надала копію акту складеного депутатом Петриківської селищної ради про фактичне проживання осіб від 08.05.2023 року, виданого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 з початку 1991 року і до теперішнього часу. Факт проживання особи підтверджують сусіди (а.с.9)

З відповіді т.в.о. начальника Петриківського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області наданій на звернення ОСОБА_1 , вбачається, що заявниці рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року (а.с.10,11)

Окрім того, 16.06.2023 року до суду надано письмові пояснення представника Петриківський відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, з яких вбачається, що 23.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Петриківського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з приводу оформлення паспорту громадянина України нового зразка ID-картки замість паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. Уповноваженою особою Петриківський відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було здійснено відповідні перевірки щодо підтвердження місця реєстрації згідно штампів у паспорті ОСОБА_1 . За отриманими відповідями відмітки про прописку в паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року не підтвердилися. Тож, ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року.

За наведеного, для повного та всебічного розгляду справи, судом було заслухано двох свідків, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 лише з 2003 року. Відтоді ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , постійно. Проте до зазначеного часу ОСОБА_7 проживала за іншою адресою, тож не бачила особисто місце проживання ОСОБА_1 , однак неодноразово чула від інших сусідів, що ОСОБА_1 проживає за цією адресою з 1991 року.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що він є цивільним чоловіком заявниці. Вони проживають разом з 1990 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглядаючи заявлені вимоги суд виходив із наступного.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у ч. 1 статті 8, статті 21, ч. 1 статті 24 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 статті 3 цього Закону.

Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у п. 2, - з 13 листопада 1991 року (ч. 2 статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до п.п. "а" п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

За наведеного, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Тож, враховуючи усе викладене вище, суд вважає, що заявницею були надані суду належні та допустимі докази її постійного та безперервного проживання на території України до та на момент проголошення незалежності України, зокрема з 13.01.1959 року (від моменту народження) та до теперішнього часу, тобто станом на 24 серпня 1991 року.

За наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви у повному обсязі, шляхом встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами та свідченнями свідків, дата 24 серпня 1991 року пов`язана із датою проголошення незалежності України та надає право особам, що проживали на цей період на території України, право отримання громадянства України, тому встановлення юридичного факту постійного проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно їй для звернення до Петриківського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою про видачу паспорта громадянина України нового зразка ( ID-картки)

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про громадянство України», статтями 264, 265, 293, 315, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Петриківський відділ Головне Управління Державної Міграційної Служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженки с. Сновидів Бучацького району Тернопільської області на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.07.2023 року.

Суддя: О. А. Караул