Справа № 214/95/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Магдалінової Е.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за номером 13086, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» суму боргу у розмірі 21 028,00 грн., стягнути судові витрати та витрати.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначено наступне. Відповідно до виконавчого напису за реєстровим №13086, вчиненого 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» борг за період 29.06.2021 року по 24.10.2021 року включно у розмірі: 0,00 грн. строковий основний борг; 6000,00 грн., прострочений основний борг; 14 328,00 грн. прострочені проценти, 0,00 грн. строкові проценти; 0,00 грн. строкова плата за обслуговування кредиту; 0,00 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту; 700,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 21 028,00 грн. Згідно зазначеного виконавчого напису в графі право вимоги міститься інформація, що ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло право вимоги за договором позики №75739592 від 29.05.2021 року на підставі договору факторингу №019-010721 від 01.07.2021 року, укладеного між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС». До виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною додано договір позики №75739592 від 29.05.2021 року, відповідно до якого зазначено сторони договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), підписи сторін відсутні. Згідно зазначеного договору позики п. 1 передбачена сума кредиту в розмірі 6000,00 грн., строк кредиту 30 днів, процентна ставка базова в розмірі 1,99, та зазначено орієнтовану загальну вартість позики в розмірі 9582,00 грн. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №67640402 від 24.11.2021 року, відкриту приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О., при примусовому виконання виконавчого напису №13086 виданого 28.10.2021 року, виданий документ Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» заборгованість в розмірі 21028,00 грн. Також винесена постанова про арешт коштів боржника від 17.12.2021 року. Копії зазначених документів по виконавчому напису, позивач отримав шляхом направлення адвокатом Ковалик М.Ф. запиту до приватного нотаріуса, будь-яких оригіналів договору позики немає. ОСОБА_1 договір позики від 29.05.2021 року не підписувала, жодних претензій від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» про погашення заборгованості в розмірі 21 0028,00 грн. не отримувала і не була повідомлена про вчинення виконавчого напису. Про існування виконавчого напису, договору позики, дізналась після направлення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження в грудні 2021 року. Відповідно позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. ст 87, 88 Закону України «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та Переліку стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку, документів за якими затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Позивачем подається позов до суду у зв`язку із наявністю спору між сторонами, щодо існування заборгованості, її розміру, а також права сторони стягувача, щодо його на стягнення боргу по кредитному договору, з яким позивач не підписував договір. Тобто, передумовою реалізації судового порядку стягнення заборгованості є спір, що склався між стягувачом та боржником із приводу заборгованості. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса це, по суті, підтвердження та посвідчення нотаріусом права стягувача примусове стягнення безспірного боргу із зобов`язаної сторони, і таке посвідчення можливе за певних умов. Враховуючи те, що першою умовою є наявність документів на підтвердження безспірності заборгованості. За умов вчинення виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №1172. Належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 р. №996-XIV, які встановлюють розмір заборгованості. Існує відповідна правова позиція судів, яка полягає в тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріуса, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому питання про вчинення виконавчого напису нотаріус вирішує лише на підставі документів, поданих однією стороною, стягувачем, адже не встановлено обов`язки нотаріуса запитувати пояснення боржника стосовно заборгованості та її розміру, що фактично дає підстави для звернення боржником до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних справ шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі за тестом- Закон), та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві порядок). юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (далі за текстом Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі за текстом Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою. В даному випадку вчинений виконавчий напис за №13086, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІРОКО ФНАНС» боргу за період 29.06.2021 року по 24.10.2021 року включно у розмірі на загальну суму 21 028,00 гривен за договором позики від 29.05.2021, який не підписаний сторонами та не посвідчений нотаріально. Разом з цим, це не єдине порушення, яке вчинено нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, ще одним грубим порушенням з боку нотаріуса є вчинення виконавчого напису на борговому документі без дотримання вимог Закону щодо наявності безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові ВСУ від 05.07.2017, справа №754/9711/14-ц. Крім того, слід брати до уваги постанову Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі №6-27цс15, в якій викладено наступний правовий висновок: «Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів». Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за стягнення заборгованості якими провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі за текстом Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис нотаріуса при наявності умов щодо дії строків виникнення права вимоги, вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачом. Звертає увагу суду, що нарахована заборгованість в розмірі на загальну суму 21 028,00 грн. не є безспірною, так як не зрозуміло взагалі на підставі якого безспірного документа вона нарахована, а також відсутній розрахунок заборгованості, відповідно до якого можливо було стверджувати про безспірність нарахування за період 29.06.2021 року по 24.10.2021 року 14328,00 грн. прострочених відсотків. 0,00 грн. строковий основний борг, 6000,00 грн. прострочений основний борг; 14 328,00 грн. прострочені проценти; 0,00 грн. строкові проценти; 0,00 грн. строкова плата за обслуговування кредиту; 0,00 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту; 700,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Отже, з урахуванням вищезазначених вимог чинного законодавства, позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому повинен бути визнаним такими, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною, так як необґрунтована належними та допустимими доказами. Також, позивач фактично був позбавлений можливості отримання достовірної та повної інформації, щодо реального стану заборгованості, всупереч ст.56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», яка закріплює право клієнта на право доступу до інформації щодо діяльності банку, так, банки зобов`язані на вимогу клієнта надати інформацію та консультації з питань надання банківських послуг. Звертає увагу суду, що позивач не отримував письмової вимоги (повідомлення) від товариства. З вказаних підстав позивач не визнає розмірів заборгованості нарахованих ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» взагалі, так як вона заявлена незаконно, будь-якої інформації зі сторони відповідача щодо кредитних зобов`язань не отримував позивач, при цьому приватний нотаріус не є фахівцем у галузі економіки та фінансів щоб бездоганно перевірити та визначити суми які підлягають стягненню за кредитним договором, але міг визначити строк в межах якого стягується заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 передбачається, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачом виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення 3 відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Враховуючи те, що Позивач не отримувала жодного повідомлення про погашення заборгованості від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», в порушення вимог п.п. б) п. 1 постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172 нотаріусом не отримано належним чином оформлену засвідчену стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Нотаріусу не надано навіть належний розрахунок заборгованості, який готується стягувачем, надано лише просто заяву про вчинення виконавчого напису, при тому звертаю увагу, що навіть при наявності належного розрахунку заборгованості, Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року по справі №315/353/17 розглядаючи аналогічний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначив, що задовольняючи частково позов, апеляційний суд взяв до уваги наданий банком розрахунок заборгованості, при цьому не звернув увагу, що відповідач заперечувала проти заявленого банком розміру заборгованості, а банк не надав доказів на підтвердження правильності такого розрахунку. Сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором. У такому разі банк повинен надати суду належні докази на підтвердження розрахованої ним кредитної заборгованості. Розрахунок заборгованості, не може підтверджувати існування заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-20цс12).

В судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки подала заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: виконавчий напис (а.с. 10), договір позики (а.с. 11), заява про вчинення виконавчого напису (а.с 12), виписка з рахунка боржника (а.с. 13), постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 15), постанова про арешт боржника (а.с. 16).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: виконавчий напис (а.с. 10), заяву про вчинення виконавчого напису (а.с 12), постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 15), постанову про арешт боржника (а.с. 16), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме відкриття виконавчого провадження за вчиненим виконавчим написом.

Суд вважає належними доказами: договір позики (а.с. 11), виписку з рахунка боржника (а.с. 13), так як ці докази містять інформацію, що стосується предмету доказування, а саме кредитно-договірних зобов`язань, в межах яких вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Суд, відповідно до с.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Між позивачкою ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 29 травня 2021 року укладено договір позики № 75739592, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти , на погоджених умовах договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку суму ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Даний договір нотаріально посвідчений не був. Вказані обставини встановлені договором (а.с. 11).

28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 13086, в якому зазначено, що пропонується стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75739592 від 29.05.2021 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , строк платежу настав 29.06.2021 року. ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло право вимоги за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75739592 від 29.05.2021 року на підставі договору факторингу №019-010721 від 01.07.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС». Пропонує задовольнити вимоги ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», стягнути з ОСОБА_1 за період з 29.06.2021 року по 24.10.2021 року включно розмірі: 0,00 грн. строковий основний борг; 6 000,00 грн.- прострочений основний борг; 14 328,00 грн. прострочені проценти; 0,00 грн.- строкові проценти; 0,00 грн.- строкова плата за обслуговування кредиту; 0,00 грн.- прострочена плата за обслуговування кредиту; 700,00 грн.- плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 21 028,00 грн.

Вказані обставини встановлені виконавчим написом (а.с. 10).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Руснецькою О.О. від 24.11.2021 року, за заявою ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», відкрито виконавче провадження № 67640402 із примусового виконання виконавчого напису № 13086, виданого 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. (а.с. 15).

Позивачка не отримувала письмової вимоги (повідомлення) про погашення заборгованості, що встановлено поясненнями позивачки, викладеними у змісті позову, не спростовано іншими доказами по справі.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України, Законами України «Про нотаріат».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як слідує зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 2075 від 11.11.99, № 693 від 24.04.2000, № 1602 від 29.11.2001, № 662 від 26.11.2014).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказані приписи кореспондуються з підпунктами 1.1, 1.2. п. 1, 3.1. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню Перелік документів, в редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку документів, редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до підпунктів 5.1, 5.2 п. 5 «Викладення виконавчого напису» глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів с.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так саме має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судовим розглядом встановлено, що 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №13086, згідно якого з ОСОБА_1 на користь правонаступника всіх прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» стягнуто заборгованість за договором позики №75739592 від 29.05.2021 року, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в сумі 20 328 грн. 00 коп. за період з 29.06.2021 року по 24.10.2021 року, а також плату за вчинення цього виконавчого напису в сумі 700 грн. 00 коп., а всього 21 028 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що відповідач не міг надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з огляду на те, що договір позики, укладений 29.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за яким було стягнуто заборгованість з позивачки на користь відповідача, не був нотаріально посвідчений. Таким чином, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. не дотримано вимог п. 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, на які вона посилається у виконавчому написі №13086. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачці вимоги про порушення.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року було сформовано узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні та вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі».

В судовому засіданні також не здобуто доказів, які б підтверджували суму заборгованості позивачки.

Суд приймає до уваги такі доводи позивачки з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до стягнення та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком, у зв`язку з чим цей напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивачка обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 15, 16 ЦК України звернулась до суду за захистом свого права.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивачки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 2, 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 158, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за номером 13086, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» на загальну суму 21 028 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, оф. 510-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов