Провадження №2-з/369/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 заінтересовані особи ОСОБА_2 про забезпечення позовну до подачу позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року на адресу суду від заявника надійшла заява про забезпечення позову. Просила суд заборонити ОСОБА_2 та особам, що мають повноваження державного реєстратора, вчинення дій спрямованих на відчуження, розпорядження та реєстрацію, перереєстрацію зареєстрованого за ОСОБА_2 на праві власності нерухомого майна, а також вчиняти будь-які дії щодо частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :01:007:5176, площа 0,0064 га, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 та будь-які дії щодо внесення записів про припинення/зміну/скасування/поновлення та інші дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Накласти арешт на частину будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :01:007:5176, площа 0,0064 га, місцезнаходження АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Свою заяву мотивувала тим, що з час перебування у шлюбу між сторонами укладався в інтересах сім`ї в тому числі на придбання частини житлового будинку та земельної ділянки розташованих за вищевказаною адресою, які зареєстровані за відповідачем. Між сторонами існує спір про визначення розміру частко майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначення права власності на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частку в спільному майні подружжя набутому за час перебування у шлюбі, що належить на праві власності відповідачу, а відтак невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду при задоволенні позову. Крім того заявнику стало відомо, що відносно відповідача відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2023 року. По зазначеному виконавчому провадженні здійснюються активні виконавчі дії, а саме проведено опис майна боржника. 22.02.2023 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Вважає дані обставини достатніми для задоволення заяви.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що заявник просить забезпечити позов у визначений нею спосіб без надання доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна вбачається, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номер :01:007:5176, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована 06.07.2018 року на підставі договорів купівлі-продажу, серії та номер: 2531 та 2535 по частини за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності.

З наданих заявником відомостей про виконавче провадження відносно відповідача ОСОБА_2 вбачається, що виконавцем було проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме частини житлового будинку та частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:5176.

Оцінюючи співмірність, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом майбутнього позову, мети, необхідністю вжиття забезпечувальних заходів.

З наданих заявником доказів вбачається, що вищевказаний житловий будинок та земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:5176, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належать сторонам на праві спільної часткової власності по частині.

Заявником до своєї заяви не було долученого договорів купівлі-продажу вищевказаного майна, в заяві про забезпечення позову заявник не обґрунтовує необхідність накладення арешту саме на частину майна відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не вбачається необхідності накладення арешту на майно про яке просить заявник, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом майбутнього позову, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи ОСОБА_2 про забезпечення позовну до подачу позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ