КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1817/23 Головуючий у І інстанції Чех Н.А.
Провадження №22-ц/824/8433/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

УСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просив скасувати постанови державного виконавця від 30 липня 2015 року про заміну сторони, від 30 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, визнати бездіяльність державного виконавця з виконання виконавчого провадження з період з 30 квітня 2016 року по 07 лютого 2023 року неправомірною та зобов`язати виконавця здійснити виконавчі дії щодо виконання рішення суду в частині стягнення коштів.

Скарга обґрунтована тим, що 13 травня 2003 року Дніпровський районний суд м. Києва ухвалив рішення в справі № 2-113/2003 та 17 червня 2003 року видав виконавчий лист, де боржником є Трест «Київміськбуд-6».

18 червня 2003 року ОСОБА_1 подав виконавчий лист до ВДВС у Печерському районі м. Києва.

Копію постанови про відкриття провадження заявник не отримував, на його звернення щодо бездіяльності державного виконавця відповіді не було, у зв`язку з чим він звернувся до суду щодо стягнення з виконавчої служби матеріальної та моральної шкоди.

17 грудня 2010 року він звернуся до окружного суду із позовом про бездіяльність виконавчої служби та 18 листопада 2011 року суд ухвалив рішення, яким визнав дії виконавчої служби протиправними та зобов`язав здійснити дії по виконанню виконавчого листа № 2-113/2003 від 17 червня 2003 року. Проте, зазначене рішення суду не було виконане.

Через вісім років виконавець звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва щодо видачі дубліката виконавчого листа. Дублікат було видано 12 грудня 2011 року, про що скаржнику не було відомо.

В 2012 році він звернувся до окружного суду, та 22 листопада 2012 року суд визнав дії виконавчої служби протиправними. Однак, виконавчий лист не був виконаний, у зв`язку з чим вінОСОБА_1 23 листопада 2015 року звернувся зі скаргою на бездіяльність виконавця, та 29 квітня 2016 року дії державного виконавця визнано протиправними.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року подання виконавця про заміну сторони у виконавчому провадженні з ПАТ «Трест «Київміськбуд-6» на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві було залишено без задоволення.

21 травня 2018 року, 20червня 2018 року та 29 серпня 2018 року ОСОБА_1 звертався до виконавчої служби та просив скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження від 12 березня 2012 року, постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 30 липня 2015 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 травня 2016 року, а також стягнути проіндексовану заборгованість.

В 2018 році ОСОБА_1 знову звернувся до суду з позовом щодо бездіяльності виконавчої служби.

З приводу виконання рішення суду заявникзвертався до виконавчої служби і 01 липня 2005 року, 05 жовтня 2005 року, 17 липня 2006 року, 01листопада 2010 року та 12 вересня 2012 року, проте, безрезультатно.

В заявах від 21 травня 2018 року, 20 червня 2018 року, 29 серпня 2018 року та 19 січня 2023 року скаржник просив виконавчу службу скасувати постанови від 30 липня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження, від 30 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та стягнути проіндексовані кошти. Однак, ні відповіді, ні коштів він не отримав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 рокускаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не пропустив строк на звернення до суду зі скаргою на постанови державного виконавця від 30 липня 2015 року про заміну сторони та від 30 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, оскільки 19 січня 2023 року останній звертався до Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) з рекомендованим листом, в якому просив скасувати постанову Печерського ВДВС від 30 липня 2015 про заміну сторони ВП № НОМЕР_1; скасувати постанову Печерського ВДВС від 30 травня 2016 про закінчення ВП № НОМЕР_1; стягнути проіндексовану заборгованість з щомісячних виплат по ВП № НОМЕР_1 з ПРАТ «Трест Київміськбуд-6»; надіслати копію дубліката виконавчого листа, виданого 12 грудня 2011 по справі № 2-113 2003; переказати кошти на рахунок в банку ОСОБА_1 , однак відповіді станом на дату подання скарги до суду першої інстанції скаржник не отримав.

Вказує на те, що до суду ОСОБА_1 звернувся через 19 днів після подання заяви до Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ).

Звертає увагу апеляційного суду, що він вказав період бездіяльності державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) у ВП № НОМЕР_1 з 30 квітня 2016 року по 07 лютого 2023 року, а те що номер не виконаного ВП може бути іншим - це є процесуальною дією самого виконавця.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Належним чином повідомлені сторони даної справи в судове не з`явилися, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а відтак відсутні підстави вважати їх неявку поважними.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законнимі обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає не в повній мірі.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірну бездіяльність державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, закінчення виконавчого провадження та не здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а тому вважав, що вказаною бездіяльністю порушені його права та свободи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2003 року на виконання рішення суду від 13 травня 2003 року Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 2-113/2003, яким вирішено стягнути з тресту «Київміськбуд-6» на користь ОСОБА_1 вартість кімнатної крісло-коляски мод. М-201 - 1200 грн; вартість дорожньої крісло-коляски мод. 215 - 7200 грн; 14990 грн на придбання транспортного засобу автомобіля «Таврія» з ручним керуванням; щомісячні виплати по компенсації за постільну білизну в сумі 42,31 грн; 26,60 грн. на звичайний догляд; 118 грн на сторонній догляд; 8,90 грн побутову допомогу; 22,80 грн доповнення до додаткового харчування; 89,29 грн витрати на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля.

З відповіді Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що на виконанні в відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1, розпочате на підставі виконавчого листа від 12 грудня 2011 року № 2-113, виданого Дніпровським районним судом м. Києва; вказане виконавче провадження направлено до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві за належністю засобами поштового зв`язку у 2016 році; до відділу виконавче провадження № НОМЕР_1 не поверталось, на виконанні не перебуває. До відповіді додано витяг з АСВП.

З витягу АСВП вбачається, що 09 лютого 2012 року до відділу надійшов виконавчий лист № 2-113 Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року.

10 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

12 березня 2012 року державний виконавець направив подання до Дніпровського районного суду м. Києва про заміну сторони як боржника у виконавчому провадженні та виніс постанову про зупинення виконавчого провадження.

26 лютого 2013 року виконавче провадження поновлено у зв`язку із винесенням ухвали Дніпровським районним судом м. Києва про задоволення подання та здійснення заміни боржника.

31 березня 2015 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року, якою замінено боржника ВАТ Трест «Київміськбуд-6» на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві.

31 березня 2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) - ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва, по місцю знаходження боржника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві.

20 липня 2015 року виконавче провадження відновлено на підставі ч. 1 ст. 51 (постанова про закінчення визнана незаконною або скасована).

30 липня 2015 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2013 року про заміну сторони виконавчого провадження з ВАТ Трест «Київміськбуд-6» на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві.

Згідно постанови від 30 травня 2016 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) - Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, по місцю знаходження боржника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві.

Відмовляючи в задоволенні скарги в частині оскарження постанови виконавця від 30 липня 2015 року про заміну сторони, від 30 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та в частині бездіяльності виконавця з виконання виконавчого провадження з період з 30 квітня 2016 року по 09 вересня 2016 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, суд першої інстанції посилаючись на обставини встановленні постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 757/48981/18, виходив з того, що скаржник попустив строк звернення до суду, а в частині бездіяльності з виконання рішення суду в період з 09 вересня 2016 року по теперішній час, суд обґрунтував свій висновок тим, що бездіяльність виконавця скаржником оскаржується лише в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, а не в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 2-113/2003, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 02 березня 2011 року.

Однак, апеляційний суд не в повному обсязі погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею 122 ЦПК України передбачено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 123 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14, судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Результат аналізу вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту "а" ч. 1 ст. 449 ЦПК України, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зазначив, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Суд першої інстанції при розгляді справи на положення частини 1 статті 449 ЦПК України уваги не звернув та встановивши, що в частині вимог скарга подана із пропуском строку, визначеного частиною 1 статті 449 ЦПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, замість залишення скарги без розгляду.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року та постановою Верховного Суду у справі №757/21129/16-ц від 22 липня 2019 року встановлено, що 30липня 2015 року,державним виконавцем ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23грудня 2013 про заміну сторони виконавчого провадження. 30 травня 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гусєвим О. О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві за місцем знаходження боржника: просп. Перемоги, 92/2, м. Київ.

Як вбачається з наданих самим позивачем документів, ОСОБА_1 обізнаний про те, що виконання судового рішення здійснює Шевченківський районний відділ ДВС м. Києва, про що свідчить подана ним заява до вказаного органу 31 жовтня 2016 року.

З постанови Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №757/48981/18 провадження № 61-14969св20 вбачається, що листом Печерського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 22 травня 2018 року № НОМЕР_2/20 стягувача ОСОБА_1 повідомлено про те, що 07 вересня 2016 року до відділу надійшов виконавчий лист № 2-113/2003, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 02 березня 2011 року; 09 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 знав про наявність постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30 липня 2015 року про заміну сторони ВП №31130100 та постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гусєва О.О. від 30 травня 2016 року про закінчення ВП №31130100 та йому було відомо про порушення його права з боку суб`єкта оскарження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що скаржник в силу ч. 1 ст. 449 ЦПК України попустив строк звернення до суду з скаргою в частині оскарження постанови державного виконавця від 30 липня 2015 року про заміну сторони, постанови від 30 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, та бездіяльність державного виконавця з виконання виконавчого провадження за період з 30 квітня 2016 року по 09 вересня 2016 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, з заявою про поновлення строку для звернення до суду з даною скаргою ОСОБА_1 не звертався, що є підставою для залишення скарги без розгляду у вищевказаній частині.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що постановою Верховного Суду у справі №757/21129/16-ц провадження №61-31408св18 встановлено фактичні обставини справи, що 30 липня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Джулай Ю.Ю. винесено постанову про скасування постанови про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року.

Тобто, постанова державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30 липня 2015 року про заміну сторони ВП №31130100 скасована самим державним виконавцем Джулай Ю.Ю.

Щодо бездіяльності з виконання рішення суду в період з 09 вересня 2016 року по дату звернення до суду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в цій частині, оскільки бездіяльність виконавця скаржником оскаржується в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, тоді як 09 вересня 2016 року державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52162509 з виконання виконавчого листа № 2-113/2003, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 02 березня 2011 року, який надійшов до відділу 07 вересня 2016 року.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року в частині відмови в задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 липня 2015 року про заміну сторони, на постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та бездіяльність виконавця з виконання виконавчого провадження з період з 30 квітня 2016 року по 09 вересня 2016 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без розгляду вимоги скарги в цій частині, в іншій частині ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 377, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 рокув частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 липня 2015 року про заміну сторони, на постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та бездіяльність виконавця з виконання виконавчого провадження з період з 30 квітня 2016 року по 09 вересня 2016 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року слід залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.