КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/5874/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіній І.В.

за участі: представника ЗАТ «ВЕЙКА» - адвоката Кубко А.Є.

представника ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство» -

адвоката Михайленко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ЗАТ «ВЕЙКА» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням суді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О.,

у цивільній справі №752/12605/21 за клопотанням ЗАТ «ВЕЙКА» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) про стягнення коштів з ОСОБА_1, який володіє часткою ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство»,-

в с т а н о в и л а:

24 травня 2021 року на адресу суду першої інстанції (Голосіївський районний суд м. Києва) надійшов лист Міністерства юстиції України від 24 травня 2021 року до якого було долучено клопотання ЗАТ «Veika» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01 квітня 2019 року про стягнення на користь векселедержателя ЗАТ «Veika» з боржника, громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1, який володіє часткою ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство», грошових коштів в сумі 776427,42 євро.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року клопотання ЗАТ «Veika» залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ЗАТ «ВЕЙКА» подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким надати дозвіл на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) від 01 квітня 2019 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що посилання суду першої інстанції на положення ст. 466 ЦПК України, як на підставу для залишення клопотання без розгляду, є помилковим та необґрунтованим, оскільки положення ч. 3 зазначеної статті, застосовуються лише у випадку, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України не визначено такий перелік або за відсутності міжнародного договору. Проте, виконання в Україні рішень органів юстиції Литовської Республіки у цивільних справах регулюється Договором між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07 липня 1993 року. Положення відповідної глави ЦПК України застосовуються до даних питань у частині, не врегульованій Договором 1993 року. При цьому, документи передбачені зазначеним Договором були долучені до клопотання про надання дозволу на примусове виконавчого напису нотаріуса. Крім того, відомості про пред`явлення до примусового виконання іноземного рішення, про які суд зазначив у оскаржуваній ухвалі, не входять до переліку документів встановленого у п.п. 1-6 ч. 3 ст. 466 ЦПК України. Відсутність у клопотанні відомостей про пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до примусового виконання, не є підставою для залишення його без розгляду. Крім того, висновок суду першої інстанції про відсутність відомостей щодо пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до примусового виконання, не відповідає дійсним обставинам справи, та спростовується наявною у матеріалах справи довідкою № S-22-8-35662 від 21 вересня 2022 року. Вважає, що відсутність відомостей про вирішення питання про заміну боржника у зобов`язанні, не може бути підставою для залишення даного клопотання без розгляду.

11 квітня 2023 року від ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство» надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін. Вказуючи, що виконавчий напис нотаріуса на векселі це формальний позасудовий спосіб надання векселю виконавчої сили, без перевірки обставин, від свого імені, а не від імені держави. Таким чином, посилання скаржника на те, що виконавчий напис нотаріуса є рішенням установи юстиції в розумінні договору, є помилковим. Вважаючи, що довідкою № S-22-8-35662 від 21 вересня 2022 року підтверджуються висновки суду першої інстанції щодо відсутності відомостей про вирішення питання щодо заміни боржника в зобов`язанні після смерті ОСОБА_1 . Крім того, факт смерті боржника та не оформлення у відповідності до законодавства України, його спадкоємцями частки у статутному капіталі товариства, свідчить про неможливість розгляду клопотання про надання дозволу на виконання виконавчого напису нотаріуса.

У судовому засіданні представник ЗАТ «ВЕЙКА» підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство» заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

На підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом. Виконавчий лист вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів в порядку, встановленому Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих документів (ст. 470 ЦПК України).

Залишаючи без розгляду клопотання про надання дозволу на виконання на території України, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали клопотання не містять відомостей про пред`явлення до примусового виконання виконавчого напису та розмір стягнутих сум, а також те, що у суду відсутні відомості про заміну сторони боржника у даному зобов`язанні його правонаступником, обсягу його зобов`язань.

Однак, повністю погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції не можливо, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2021 року на адресу суду надійшов лист Міністерства юстиції України від 24 травня 2021 року до якого долучено клопотання ЗАТ «Veika» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01 квітня 2019 року про стягнення на користь векселедержателя ЗАТ «Veika» з боржника, громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 , який володіє часткою ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство», грошових коштів в сумі 776427,42 євро.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

Згідно витягу з реєстру заповітів від 05 вересня 2022 року, після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина, яка 06 січня 2022 року була прийнята його дружиною - ОСОБА_2.

З вказаного вбачається, що клопотання про надання дозволу на виконання виконавчого напису нотаріуса подано відносно боржника, який під час перебування поданого клопотання в суді першої інстанції на розгляді, помер.

При цьому, у суду першої інстанції, як і апеляційної відсутні законодавчо визначені повноваження щодо заміни боржника у даному провадженні.

Зазначені обставини, а саме відсутність боржника, на думку колегії суддів, унеможливлювали вирішення судом першої інстанції питання про наявність підстав для надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса, а відтак, клопотання ЗАТ «ВЕЙКА» підлягало повергненню без розгляду заявнику саме з зазначених підстав, а не з підстав визначених судом першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково посилаючись на відсутність у матеріалах клопотання відомостей про пред`явлення до примусового виконання виконавчого напису, розмір стягнутих сум, про заміну сторони боржника у даному зобов`язанні його правонаступником, обсягу його зобов`язань, дійшов правильного висновку про залишення клопотання без розгляду.

Відтак, дійшовши правильного висновку про залишення клопотання без розгляду, суд помилково визначив правові підстави такого залишення клопотання.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року підлягає зміні, шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ЗАТ «ВЕЙКА» задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: