Справа № 203/3629/23
Провадження № 2-з/0203/51/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

07 липня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Погрібного О.Ю.,

розглянувши у провадженні № 2-з/0203/51/2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення в подальшому до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , визнання права власності на частину цього майна за заповітом ОСОБА_4 і про зняття з такого майна арешту.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_5 , який за життя залишив 19 серпня 2014 року заповіт, згідно якого в рівних частинах своїм дітям ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заповів усе майно та усі інші його права та обов`язки, що належать йому на момент складання заповіту (з визначенням переліку такого майна), а також те майно, права та обов`язки, що можуть належати йому у майбутньому, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Разом з тим, 21 листопада 2014 року її мати ОСОБА_2 придбала у власність квартиру з адресою: АДРЕСА_2 , що, на думку заявника, є спільною сумісною власністю її батьків, оскільки є майном набутим подружжям за час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності в розумінні ст. 60 Сімейного кодексу України, тому, навіть після смерті батька заявника вказане нерухоме майно має такий самий правовий режим як спільна сумісна власність подружжя, а отже, з урахуванням залишеного заповіту, майно останнього, а саме 1/2 частка квартири за вищевказаною адресою в рівних частинах заповідана спадкоємцям: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На теперішній час заявник ОСОБА_1 має намір оформити на своє ім`я 1/6 частку вищевказаної квартири, проте, звертаючись до суду для відновлення своїх майнових прав на цю квартиру, заявник дізналася, що 21 травня 2020 року на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 203/1330/20 внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме про арешт квартири за вищевказаною квартирою, де стягувачем є ОСОБА_3 та 12 травня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт цієї квартири та на платформі інтернет-ресурсу ДП «СЕТАМ» розміщено оголошення про продаж вказаної квартири на прилюдних торгах, що мають відбутися 05 липня 2023 року, номер лоту 518907, стартова ціна 1 260 000 грн.

Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 , може бути реалізована (продана) на прилюдних торгах, є ризик того, що заявник ОСОБА_1 не зможе відновити свої майнові права на вказану квартиру та, будучи власником частки майна, яку їй заповів батько, буде позбавлена можливості визнати за собою право власності за законом надану їй частку майна, а тому просила суд зупинити продаж арештованого майна вищевказаної квартири по виконавчому провадженню № 65341127, а також заборонити ДП «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів та оформлення результатів електронних торгів до розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2023 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В.

Заявник, будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилася 05 липня 2023 року та 07 липня 2023 року.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), через що заходи забезпечення мають гарантувати можливість ефективної реалізації на практиці вимоги позивача на випадок розв`язання спору на його користь.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

При цьому у пункті 2 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено про недопустимість забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, пунктом 5 частини 1 якої передбачено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення наведеної постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року № 203/1330/20 в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики накладено арешт, зокрема, на належну ОСОБА_2 квартиру загальною площею 34,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , набуту за договором купівлі-продажу від 21 листопада 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. за реєстровим №3018.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми задоволено частково; стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 7 048 334 грн. 40 коп. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 595 931 грн. 35 коп. процентів за користування позикою, 14 183 344 грн. 80 коп. пені, 611 449 грн. 33 коп. трьох процентів річних від простроченої суми, а разом 25 439 059 гривень 88 коп. До моменту виконання цього рішення на суму основного боргу нараховувати за методом факт/факт пеню за відсотковою ставкою 0,5 % в день і проценти на рівні облікової ставки Національного банку України плюс три відсотка річних, розрахувавши остаточну суму всіх видів відсотків і пені, що підлягає виплаті ОСОБА_3 , за правилами обчислення простих точних процентів; в іншій частині вимог -відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду 02 лютого 2022 року рішення суду від 21 грудня 2020 року, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, в частині стягнення інфляційних втрат та процентів змінено, зменшивши розмір інфляційних втрат - до 1 114 428 (одного мільйона ста чотирнадцяти тисяч чотириста двадцяти восьми) гривень 48 (сорока восьми) копійок, розмір процентів - до177 771 (ста семидесяти семи тисяч сімсот сімдесяти однієї) гривні 98 (дев`яноста восьми) копійок і розмір пені до 8 482 196 (восьми мільйонів чотириста вісімдесяти двох тисяч сто дев`яносто шести) гривень 40 (сорока) копійок з наведених у мотивувальній частині цієї постанови підстав; рішення суду від 21 грудня 2020 року, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, змінено в частині визначення того, що до моменту виконання на суму основного боргу нараховувати за методом факт/факт пеню за відсотковою ставкою 0,5 % в день і проценти на рівні облікової ставки Національного банку України плюс три відсотка річних, розрахувавши остаточну суму всіх видів відсотків і пені, що підлягає виплаті ОСОБА_3 за правилами обчислення простих точних процентів; викладено абзац третій резолютивної частини рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року в наступній редакції «до моменту виконання на суму основного боргу нараховувати за методом факт/факт три відсотки річних, розрахувавши остаточну суму, що підлягає виплаті ОСОБА_3 за правилами обчислення простих точних процентів»; рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, в частині розподілу судових витрат скасоване та прийняте в цій частині нова постанова, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 20 701 (двадцять тисяч сімсот одну) гривню 30 (тридцять) копійок у відшкодування судових витрат; в решті рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року залишене без змін.

За даними відкритих даних системи електронних торгів «СЕТАМ» 26 жовтня 2022 року опубліковано повідомлення про аукціон з продажу арештованої квартири АДРЕСА_1 призначені на 05 липня 2023 року.

Судом встановлено, що предметом майбутнього позову є 1/6 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , на яку майбутній позивач ОСОБА_1 претендує як спадкоємець за заповітом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте заявник не наводить в чому полягатиме неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання права власності на 1/6 часту у праві власності на однокімнатну квартиру.

Крім того, як видно з відкритих даних системи електронних торгів «СЕТАМ» рішення місцевого суду від 19 грудня 2020 року, змінене постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року, донині фактично невиконане.

Відповідно, зупинення проваджу арештованої квартири буде зупиняти виконання рішення суду, яке набрало законної сили 02 лютого 2022 року, тоді як сама заявник претендує лише імовірну 1/6 частку у праві власності на цю квартиру, що свідчить про неспівмірність заявленого способу забезпечення позову до реальних наслідків, що потягне зупинення торгів.

При цьому, позивачем не надано доказів того, що вказана квартира є її житлом (єдиним житлом) і такий продажу буде спричиняти для неї більш тяжкі наслідки у вигляді позбавлення житла, можливого виселення, тощо, тоді як обов`язковість судового рішення гарантоване Конституцією України у п.9 ч.2 ст. 129.

Крім того, стверджуючи про те, що у заявлений спосіб не відбудеться зупинення виконання рішення, заявник не надає жодних доказів на підтвердження того, що у боржника наявне інше майно, за рахунок якого буде фактично виконане наведене судове рішення, що свідчило б про те, що зупинення продажу арештованої квартири не спричинило б зупинення виконання судового рішення.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки позивачем не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду про визнання права власності на 1/6 частку у праві власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , як співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з фактичним зупиненням виконання судового рішення про стягнення суми боргу, що в рази перевищує вартість 1/6 частки у праві власності на однокімнатну квартиру, зупинення продажу якої просить заявник, а також майнових наслідків заборони вчиняти певні дії з проведення торгів, а відтак заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.149,151,153,260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання спільною сумісною власністю подружжя нерухомого майна, визнання права власності на майно за заповітом і про зняття з майна арешту відмовити в повному обсязі.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко