Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2023 Справа №607/1681/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Крук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, скасування нарахованих відсотків та штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, скасування нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 уклав строковий кредитний договір з банком АТ «Акцент-Банк» за послугою «Швидка готівка» №А238СТ26 від 25 серпня 2021 року, номер рахунку НОМЕР_1 на суму 35 000,00 грн строком на 24 місяці, з 25 серпня 2021 року по 25 серпня 2023 року включно, процентна ставка (фіксована) становить 75% річних на умовах зазначених вище. Позивач зобов`язався щомісячно, починаючи з наступного після укладання договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки у сумі щомісячного платежу 2 877,15 грн з загальною сумою до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій, що становить 69 051,81 грн.

У жовтні - листопаді 2021 року ОСОБА_1 здійснив оплату в сумі 3 000 грн по кредиту у І-ВОХ, що знаходиться у приміщенні А-Банк по вул. Руська, 17Б в м. Тернопіль. Але чомусь цей платіж банк йому не зарахував. З відповідною заявою щодо цих коштів він звернувся до відповідача. Згідно довідки, яку надав АТ «Акцент-Банк» цей платіж із незрозумілих для нього причин був не проведений.

До 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 з розрахунком на свої фінансові можливості справно оплачував кредит і нараховані по ньому відсотки. Але невдовзі стан його здоров`я різко погіршився, у зв`язку з чим доходи суттєво скоротилися, змогу оплачувати кредит він втратив, оскільки переніс дві операції, після яких в нього почалися ускладнення, що вплинуло на його працездатність та змогу виплачувати цей кредит, бо всі зароблені кошти і заощадження по сьогоднішній день витрачає на покупку медикаментів та надані медичні послуги. Довідки та висновки про встановленні діагнози додаються.

Позивач не раз звертався в банк з заявами щодо інформації про заборгованість, що склалася на сьогоднішній день, писав заяву з проханням видати всі копії скарг та заяв, які залишав на «гарячій лінії» банку. Про наявність заборгованості, працівники АТ «Акцент-Банк» надають неповну інформацію. На письмові та усні звернення, які надходять з сторони ОСОБА_1 належним чином мотивованих відповідей не дають, чим порушують його права споживача.

Також він неодноразово звертався до банку з заявами про реструктуризацію боргу, метою якої є зменшення фінансового навантаження, на нього, як на клієнта, оскільки з значними фінансовими витратами, на лікування та медикаменти, коштів для сплати кредиту не вистачає, в усній формі вони надавали графік про реструктуризацію кредиту, в якому не збігались суми по боргу, та зараховані платежі. Позивач звертався до відповідача з запитами. На звернення з запитами, про рух коштів по картці «Зелена» та кредиту «Швидка готівка», конкретної відповіді не надають, посилаючись на банківські таємниці, безпеку клієнтів, чим також порушують його права споживача.

Зараз в Україні війна, що також відображається на його фінансовому становищі, яке і так не найкращим чином склалося на сьогоднішній час, оскільки доходи скоротилися, виплачувати кредит ОСОБА_1 немає змоги. На час воєнного стану, який в Україні ввели ще з лютого, Верховна Рада України прийняла закон та внесла зміни, в якому йдеться про те, що банки не мають права нараховувати штрафні санкції, та пені, на момент воєнного стану, але незважаючи на вимоги Міністерства фінансів, вони надалі продовжують робити ці нарахування.

15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, оплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому| пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно із 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».

Обґрунтування позовних вимог також містить посилання на ст. 18 Закону України «Про фінансову реструктуризацію».

Відтак, позивач просить захистити право споживача ОСОБА_1 шляхом визнання неправомірними дій АТ «Акцент-Банк» щодо нарахування кредитних відсотків та штрафних санкцій; зобов`язання відповідача провести перерахунок боргу та оформити його реструктуризацію щодо кредиту № А238СТ26 від 25 серпня 2021 року; скасувати нараховані відсотки та штрафні санкції; визнати дії АТ «Акцент-Банк» щодо ненадання відповіді на звернення такими, що порушують права позивача, як споживача.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/1681/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

01 березня 2023 року судом зареєстровано відзив на позову заяву представника відповідача, в якому він просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів відзиву представник відповідача зазначив:

щодо історії кредитування: поточний рахунок з кредитним лімітом (кредитний договір б/н) (кредитна картка) - картки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ; поточний рахунок без кредитного ліміту (дебітна картка) - картки НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ; кредити «Швидка готівка» 1. № АЗЗТСТ83 від 22 червня 2021 року на 5 000 грн, 2. № А238СТ26 від 25 серпня 2021 року на 35 000 грн, 3. № А238СТ88 від 27 вересня 2021 року на 35 000 грн.

Станом на 16 лютого 2023 року у позивача заборгованості перед банком немає.

Щодо аргументів в позові:

твердження щодо запитів до Банку про заборгованість є голослівними, оскільки (як вбачається з додатків до позову) позивач мав можливість самостійно формувати собі такі виписки по рахунку та довідки про стан заборгованості за допомогою А24, що він і зробив для позову;

позивач вірно зазначає діючі норми законодавства, але невірно їх трактує, вказані норми забороняють банкам нараховувати неустойку (пені, штрафи, подвійні (штрафні) проценти, тощо) але не звичайні проценти, також забороняли на визначений час вважати кредити простроченими (знову ж таки неустойка). Варто зазначити, що Банк не нараховував в період дії вказаних норм штрафні санкції (неустойка, пеня, штрафи, подвійні (штрафні) проценти, тощо), лише проценти у погодженому розмірі;

щодо реструктуризації. Також позивач посилається на Закон «Про фінансову реструктуризацію», але дещо забуває про головне, відповідно до ст. 2 даного закону: 1.Фінансова реструктуризація здійснюється з метою: 1) сприяння відновленню господарської діяльності боржників, які перебувають у критичному фінансовому стані шляхом реструктуризації їхніх грошових зобов`язань та/або їхньої господарської діяльності; 2) підтримки стабільності фінансової системи; 3) забезпечення доступу боржників до фінансування для відновлення їхньої господарської діяльності. 2. Процедура фінансової реструктуризації застосовується до реструктуризації господарської діяльності та активів боржника, у тому числі тих, що розміщені за межами України, і до грошового зобов`язання боржника, включаючи таке, що виникло на підставі договорів, які регулюються іноземним законодавством. Тобто, вказаний закон діє для боржників, що здійснюють господарську діяльність (юридичні особи, ФОПи тощо) і не має жодного відношення до споживчого кредитування, яке має місце між сторонами по справі.

21 березня 2023 року суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій представник позивача, адвокат Скиба В. М. підтримав позовні вимоги. Вказав, що незважаючи на невизнання позову АТ «Акцент-Банк» відмовляється на вимогу позивача ОСОБА_1 надавати будь-яку детальну інформацію щодо споживчого кредиту, виданого на ім`я ОСОБА_1 , чим порушує власні правила, що зазначенні в заяві про надання послуги «Швидка готівка», а саме пункт 16 (18) даного договору, де чітко вказано, що клієнт має право звернутись до банку з будь-яких питань виконання цих договорів, що має наслідком порушення прав ОСОБА_1 як споживача банківських послуг.

З довідки про заборгованість, яку надав відповідач разом з відзивом, так і залишається незрозумілим, які саме нарахування проводив банк, чи враховували в нараховану суму боргу станом на 16 лютого 2023 року, пеню, неустойку, штрафи, чи кредит, наданий ОСОБА_1 і повернутий в повному обсязі з урахуванням тіла кредиту, чи може банком в подальшому знову будуть нараховані відсотки та комісії та який можливий розмір переплати.

Тому варто зазначити, що твердження АТ «Акцент-Банк» щодо ненарахування в період дії воєнного стану вказаних норм штрафних санкцій (пені, штрафи, подвійні штрафи, проценти тощо) є голослівними, оскільки не підтверджуються документально, а сам факт, що в цей період не відбувалось жодних нарахувань з боку відповідача, ним не спростовано.

Виходячи з вище зазначених аргументів та згідно Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до ст. 1 споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» громадяни як споживачі мають право на належну якість продукції та обслуговування; на безпеку продукції; на необхідну достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника; на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; на обмін товару неналежної якості.

Як вбачається з вище сказаного, ОСОБА_1 згідно закону має право звертатися до банку про надання йому детальної інформації, щодо стану та руху коштів на його рахунках. Відтак, АТ «Акцент-Банк» своїми діями діє всупереч закону, надає позивачу продукцію неналежної якості.

Представник позивача зазначив, що твердження відповідача про реструктуризацію з посиланням на норми ст. 2 Закону «Про фінансову реструктуризацію», не повністю відповідає духу закону. При цьому, невірно застосована норма закону (стаття) не змінює самого змісту викладених в позовній заяві доводів та міркувань. Оскільки відповідач звернувся з заявою до банку, в якому було отримано кредит, у заяві вказав обставини, які спричинили скрутне фінансове становище, та надав підтверджуючі документи, однак з моменту подачі заяви і по сьогоднішній день жодної відповіді, щодо реструктуризації боргу так і не отримав.

11 квітня 2023 року судом зареєстровано заперечення, у якому представник відповідача вказав, що головним аргументом у відповіді на відзив є той факт, що з довідки про заборгованість не вбачається погашення по кредиту № А238СТ26. На такий випадок банк надає виписку за кредитом, з якої вбачається, що клієнтом було повернуто 35 000 грн тіла кредиту та 510,42 грн відсотків, прострочена заборгованість відсутня, тому і жодних штрафних санкцій (неустойка - пеня чи штраф) не могло нараховуватись і в виписці вони відсутні.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Скиба В. М. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив справу розглядати за його відсутності.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

22 червня 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про надання послуги «Швидко готівка» № АЗЗТСТ83 від 22 червня 2021 року, згідно якої отримав кредит у сумі 5 000,00 грн на 24 місяці із процентною ставкою 75% на рік.

04 липня 2021 року ОСОБА_1 звертався до керівника відділення ЦОК № 238 м. Тернопіль із заявою, у якій просив скасувати всі нарахування відсотків, нарахованих через відсутність зарахувань, які він проводив у відділенні банку на вул. Руська, 17.

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про надання послуги «Швидко готівка» № А238СТ26 від 25 серпня 2021 року, згідно якої отримав кредит у сумі 35 000,00 грн на 24 місяці, з 25 серпня 2021 року по 25 серпня 2023 року, із процентною ставкою 75% на рік.

27 вересня 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про надання послуги «Швидко готівка» № А238СТ88 від 27 вересня 2021 року, згідно якої отримав кредит у сумі 35000,00 грн на 24 місяці із процентною ставкою 75% на рік.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звертався до керівника відділення ЦОК № 238 м. Тернопіль із заявами, у яких просив надати йому у письмовому вигляді копії документів.

У відповідь на вказані звернення банк надав відповідь № 20.1.0.0.0/7-20220916/183 від 28 вересня 2022 року, якою повідомлено про неможливість надання виписок про рух коштів, довідки про відкриті рахунки, із посиланням на Закону України «Про банки і банківську діяльність».

У вересні, жовтні, грудні 2021 року ОСОБА_1 сплачував А-Банку кошти на погашення кредиту.

ОСОБА_1 надав суду довідки із медичних закладів, що свідчать про наявність у нього діагнозів: хронічний гастродуоденіт, ознаки гемодинамічної недостатності легкого ступеня басейну правої ПМА (дефіцит кровоточу до 40 % відносно вікової норми), ознаки гемодинамічної недостатності легкого ступеня басейну правої СМА (дефіцит кровоточу до 20 % відносно вікової норми), венозний застій в основі головного мозку, між сегментарний перепад кровоплину (величиною 23 %) з правою ХА; синдром подразненого кишківника, тріщина задньоанальна, хронічний панкреатит; вегетативна соматоформна дисфункція; змішана кондуктивна та нейросенсорна втрата слуху, не уточнена, кіста або мукомеле носового синуса; променева картира хронічного риносинуситу; дегенеративні зміни шийного відділу хребта, остеохондроз, помірний спондилоартроз, дозальні протрузії м/дисків, статичні порушення постави; анатомічно вузький хребетний канал; органічний розглад психіки внаслідок дисфункції головного мозку з генералізованими тривожними та конгнетивними розладами.

Згідно довідки про заборгованість № ТQQR-8MFE-4743-IH88 від 16 лютого 2023 року, ОСОБА_1 станом на 16 лютого 2023 року не має заборгованості перед АТ «А-Банк» за кредитними договорами, як фізична особа.

Випискою по кредиту № 9CSP-GF4Q-5869-2OVJ від 31 березня 2023 року підтверджено погашення кредиту № А238СТ26 від 25 серпня 2021 року, а саме: 35 000,00 грн - тіло кредиту; 510,42 грн - відсотки та комісії.

Відтак, проаналізувавши надані документи, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що зверненню позивача з позовом до відповідача передувало укладення між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» кредитного договору № А238СТ26 від 25 серпня 2021 року. Водночас, згідно довідки про заборгованість № ТQQR-8MFE-4743-IH88 від 16 лютого 2023 року та виписки по кредиту№ 9CSP-GF4Q-5869-2OVJ від 31 березня 2023 року, позивач станом на 16 лютого 2023 року немає заборгованості перед відповідачем за цим кредитним договором.

Однак, у своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить захистити його право, як споживача шляхом визнання неправомірними дій АТ «Акцент-Банк» щодо нарахування кредитних відсотків та штрафних санкцій; зобов`язати відповідача провести перерахунок боргу та оформити його реструктуризацію щодо кредиту № А238СТ26 від 25 серпня 2021 року; скасувати нараховані відсотки та штрафні санкції.

Вирішуючи в цій частині позовні вимоги по суті, суд звертає увагу на те, що ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтями 253, 254 ЦК України визначено, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно із ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За змістом ч. 2 ст. 14 ЦК України критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

У постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 757/21099/18-ц зазначено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині незарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Нарахування позивачу штрафу (пені тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц та в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 712/9613/15-ц, де також вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства. Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині незарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.

Така ж правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 01 червня 2023 року по справі № 591/7571/21.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, вищенаведені норми та позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій АТ «Акцент-Банк» щодо нарахування кредитних відсотків та штрафних санкцій; зобов`язати відповідача провести перерахунок боргу та оформити його реструктуризацію щодо кредиту № А238СТ26 від 25 серпня 2021 року; скасувати нараховані відсотки та штрафні санкції, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Верховний Суд зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності повторного звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанова Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 939/1078/20).

Щодо вимог ОСОБА_1 визнати дії АТ «Акцент-Банк» щодо ненадання відповіді на звернення такими, що порушують права позивача, як споживача, то суд звертає увагу на наступне.

Так, за змістом ст. 56 Закону України "Про банки та банківську діяльність" клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов`язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків; 7) інформацію, обов`язковість надання якої передбачена законом.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, як вбачається із матеріалів справи позивач звертався до відповідача тричі із заявами про надання послуги «Швидко готівка», згідно яких отримував кредити у сумі 5 000,00 грн, 35 000,00 грн та 35 000,00 грн із процентною ставкою 75% на рік.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 адресував до керівника відділення ЦОК № 238 м. Тернопіль заяви, у яких просив надати йому у письмовому вигляді копії документів.

У відповідь на вказані звернення АТ «Акцент-Банк» надано відповідь № 20.1.0.0.0/7-20220916/183 від 28 вересня 2022 року, якою повідомлено про неможливість надання виписок про рух коштів, довідки про відкриті рахунки, із посиланням на Закону України «Про банки і банківську діяльність». Банк не надає інформації, яка містить банківську таємницю на паперових носіях поштою. Роз`яснено позивачу про те, що інформація, яка становить банківську таємницю, може бути розкрита особисто клієнту та запропоновано йому звернутися у відділення АТ «Акцент-Банк» для отримання необхідної інформації.

Відтак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження порушення банком його прав як споживача, адже незалежно від кількості поданих звернень, ОСОБА_1 отримав на них відповідь та мав змогу особисто отримати інформацію про яку клопотав, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо ненадання відповіді на звернення такими, що порушують права позивача, як споживача у зв`язку з їх недоведеністю.

Оцінивши предмет позову в сукупності із наданими доказами, суд доходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні позовних вимог до АТ «Акцент-Банк» про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, скасування нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, скасування нарахованих відсотків та штрафних санкцій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: акціонерне товариство «Акцент-Банк», адреса місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074.

Повний текст рішення суду складено 26 червня 2023 року.

Головуючий-суддя О.Герчаківська