Номер провадження 2-зз/243/2/23
Номер справи 2-3480/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» липня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мороз Інна Іванівна про скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мороз І.І. про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що в 02 листопада 2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області було постановлено ухвалу за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку забезпечення позову про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

На теперішній час борг сплачено, зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» заявник не має . Водночас заходи забезпечення скасовані не були.

На підставі викладеного просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 2-3480/11 від 02 листопада 2010 року.

Представник заявника - адвокат Мороз І.І., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серія ВС №1039330 від 07 червня 2023 року, у судове засіданні не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила заяву розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, однак в судове засідання не з`явився та не звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи або запереченнями проти вимог заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на її законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 2-2096/11 від 01 липня 2011 року частково задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про тимчасове обмеження права ОСОБА_1 на виїзд з території України, вжиття заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних паспортів/проїзних документів, заборони ВСГМРФО УМВС України в Донецькій області видачу відповідачам паспорта/проїзного документа до виконання зобов`язання та тимчасово обмежено право ОСОБА_1 на виїзд з території України до виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

Порядок встановлення фізичним особам обмежень у праві виїзду за межі України в цивільному судочинстві встановлено в ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), відповідно до якої, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Іншого порядку та випадків встановлення фізичним особам обмежень в праві виїзду за межі України положення ЦПК України не передбачають.

Підставою для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 було те, що в неї виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 11 липня 2008 року, яка була стягнута з неї на користь банку рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 2-3480/11 від 01 грудня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату постановленої ухвали рішення у цій справі не було ухвалене, справа перебувала на стадії судового розгляду, а тимчасове обмеження відповідачу ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України було встановлено як захід забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК України (у тій же редакції). Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК України (у вищевказаній редакції) не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тобто, в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК України (в зазначеній вище редакції), застосовувати тимчасове обмеження сторони у справі у праві виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Як стверджує у заяві представник заявника - адвокат Мороз І.І., Саніна С.В. довідалася про обмеження свого права на виїзд за межі України в 01 червня 2023 року, коли їй було відмовлено в перетині державного кордону України.

Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування; фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України; фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Як зазначено у ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання; кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну; на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб; права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві; передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Постановою Верховного Суду України № 331/8536/17 від 28 жовтня 2020 року викладено правову позицію, яка полягає у наступному: «тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення».

Згідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, 90-денний строк з дня набрання рішенням законної сили сплив, тому, суд вважає, що зникли підстави для забезпечення позову, судом не встановлені інші передбачені процесуальним законом підстави для забезпечення позову, з огляду на що, вжиті судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Крім того, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 01 червня 2023 року №3Р8S2О42І6RС4РОS, ОСОБА_1 станом на 01 червня 2023 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та скасування тимчасового обмеження права ОСОБА_1 на виїзд за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 260, 269, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мороз Інна Іванівна про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлене ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-3480/11.

Копію ухвали суду направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601 м. Київ вул. Володимирська, буд. 26, E-mail: ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалу постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст Ухвали складено 06 липня 2023 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Агеєва