ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року та ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 06 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа: ППКО - «YASNO» про негайне виконання рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа: ППКО - «YASNO» про негайне виконання рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, щодо скарги позивача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа: ППКО - «YASNO» про негайне виконання рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (вул.Володимирська,15,Київ, 01601)

Поряд з цим, ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 06 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа: ППКО - «YASNO» про негайне виконання рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, - направлено за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами судів перших інстанцій ОСОБА_1 , 19 червня 2023 року та 28 липня 2023 року подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвали та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що підставою звернення позивача з вказаним позовом є порушення відповідачем прав позивача, визначених нормами ЗУ «Про захист прав споживача». Крім того, зазначає, що порушення його права відбувається у зв`язку з невиконанням відповідачем договорів, виконання яких пов`язано безпосередньо з місцем розташування його приватного об`єкта, який знаходиться у Голосіївському районі. Позовна заява містить відомості про те, яке право споживача порушено, коли і чому це виявилося та про способи захисту.

В ухвалах про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзивів на апеляційну скаргу, однак відзиви до суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги в присутності сторони позивача є не обґрунтованим, а тому розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Направляючи справу за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва, Голосіївський районний суд на підставі вимог ст. 27 ЦПК України виходив з того, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Оскільки позивачем вказано місцезнаходження відповідача за адресою: м.Київ, провулок Новопечерський, 3, що територіально відноситься до Печерського районного суду, справу слід передати йому на розгляд.

В свою чергу, Печерський районний суд м. Києва, також застосовуючи ст. 27 ЦПК України, передаючи справу на розгляд до Оболонського районного суду м.Києва, виходив з того, що оскільки юридична адреса відповідача приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» є м.Київ, вулиця Новокостянтинівська,20, що відповідно до адміністративному поділу відноситься до Оболонського району м.Києва, а отже, справа не підсудна Печерському районному суду м.Києва.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками судів першої інстанції, виходячи на наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач подав даний позов до Голосіївського районного суду м. Києва за своїм зареєстрованим місцем проживання, посилаючись на те, що порушення його прав у сфері житлово-комунальних послуг пов`язано з невиконанням відповідачем договорів щодо його майна розташованого у Голосіївському районі м.Києва.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», визначено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просив суд ухвалити рішення щодо негайного виконання відповідачем рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а відтак, колегія суддів дійшла висновку, що вказані правовідносини сторін, регулюються, в тому числі, і нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, місцем виконання договору та отримання послуг, як зазначає позивач, є АДРЕСА_1 , що територіально належить до Голосіївського району м.Києва.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

На вказане суди першої інстанції належної уваги не звернули чим допустили порушенням норм процесуального права.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена.

Колегія суддів вважає, що у Голосіївського районного суду м.Києва не було обґрунтованих підстав для передачі справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, а тому ухвала Голосіївського районного суду від 05 червня 2023 року не може вважатися законною та обґрунтованою.

Ураховуючи, що ухвала Голосіївського районного суду від 05 червня 2023 року щодо передачі справи на розгляд Печерського районного суду м.Києва є незаконною, то у свою чергу і висновки Печерського районного суду, викладені в ухвалі від 06 липня 2023 року, щодо передачі справи за підсудністю на розгляд до Оболонського районного суду м.Києва є також необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг заслуговують на увагу, а висновки, як Голосіївського районного суду, так і Печерського районного суду щодо наявності підстав для направлення справи за підсудністю до іншого суду є необґрунтованими та не відповідають нормам діючого законодавства, тому, відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвали підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м.Києва.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 06 липня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 06 липня 2023 року - скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 05 червня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 05 червня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф.Лапчевська

Г.І. Мостова