Справа № 159/4766/21
Провадження № 2/159/92/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

представника позивача Матвіїва В.М. ,

представника відповідачів Романюка Л.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Матвіїв В.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування від відповідачів, як незаконних володільців, на користь позивача майна - земельної ділянки загальною площею 9,8062 га, кадастровий номер :15:008:0108, що розташована по АДРЕСА_1 (далі - земельна ділянка).

Предметом заявленого позову є фактичне відновлення прав позивача як власника спірної земельної ділянки.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

1.1.Право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_3 набув на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.03.2016.

У листопаді 2018 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як покупцями, велись перемовини щодо відчуження на користь останніх земельної ділянки загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер :15:008:0108), що розташована по АДРЕСА_1 . Від свого імені брати участь у цих переговорах ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 на підставі довіреності від 28.11.2018, посвідченої приватним нотаріусом міста Москва РФ Черніговим І.О. за № 77/797-н/77-2018-25-2242 (строк дії довіреності складав 3 дні і спливав 01.12.2018).

У процесі переговорів сторони не змогли дійти згоди щодо ціни земельної ділянки, у зв`язку з чим укладення договору купівлі-продажу неодноразово відкладалося та, зрештою, не відбулось. Зазначав, що всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку для оформлення можливого договору купівлі-продажу передав приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В.

Позивач 28.12.2018 звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання дубліката правовстановлюючого документа на земельну ділянку та дізнався, що вона того ж дня (28.12.2018) відчужена від його імені на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; здійснено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідачів у відповідному реєстрі. При цьому від імені та в інтересах ОСОБА_3 , відповідно до змісту договору, діяв ОСОБА_7 на підставі довіреності № 77/797-н/77-2018-25-2242, посвідченої приватним нотаріусом міста Москви РФ Черніговим І. О.

Позивач заперечив обставини щодо надання ОСОБА_7 повноважень на вчинення від його імені будь-яких правочинів; наполягав на тому, що із останнім він не знайомий, договір купівлі-продажу вчинено без його відома та згоди особою, яку він не уповноважував на розпорядження належним йому майном. Зазначав, що у листопаді 2018 року дійсно видавав довіреність № 77/797-н/77-2018-25-2242, однак за її змістом наділив правом розпорядження належним йому майном ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 . На підтвердження вказаних обставин позивач посилається на оригінал виписки з реєстру нотаріальних дій нотаріуса м. Москви РФ Чернігова І.О. за 2018 рік, книги № 25, реєстраційний номер 77/797-н/77-2018-25-2242. Відтак, позивач стверджує, що довіреність на ім`я ОСОБА_7 підроблена шляхом накладення машинописного тексту на довіреність, видану на ім`я ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , керуючись вимогами статей 203, 215, 387, 627, 638 ЦК України, просив суд ухвалити рішення, яким встановити обставини щодо не вчинення правочину від 28.12.2018 про відчуження спірної земельної ділянки на користь відповідачів та, відповідно, відсутність будь-яких правових наслідків для сторін неукладеного правочину; застосувавши віндикацію, забезпечити введення його, як законного власника, у володіння майном, якого він незаконно був позбавлений, шляхом витребування з чужого незаконного володіння такого майна.

1.2. Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Романюк Л.С. у відзиві на позов (т.1, арк. спр. 91-98) заявлених вимог не визнав. Позицію обґрунтував тим, що у межах розгляду цивільної справи № 159/2179/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л.В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно (земельної ділянки загальною площею 9,8062 га, кадастровий номер :15:008:0108, АДРЕСА_1 ) було досліджено обставини і підстави заявленого позову: не встановлено факт підроблення виданої на ім`я ОСОБА_7 довіреності від 28.11.2018, оригіналів довіреностей, виданих ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_8 суду не надано; у зв`язку із чим у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі продажу від 28.12.2018 було відмовлено.

Обставини щодо підроблення довіреності від 28.12.2018 на ім`я ОСОБА_7 позивач не підтвердив жодним доказом і в межах розгляду даної справи. Договір купівлі продажу від 28.12.2018, укладений між ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв уповноважений ним ОСОБА_7 , і ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , предметом якого стало відчуження на користь відповідачів спірної земельної ділянки, вважає укладеним із досягненням домовленостей на предмет усіх істотних умов, у тому числі в частині вартості об`єкта відчуження, при цьому факт оплати вартості нерухомого майна сторони засвідчили у самому договорі. Під час реєстрації такого договору нотаріус Лехкобит Л.В. встановила дієздатність і повноваження усіх учасників правочину. Керуючись наведеним, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є добросовісними набувачами права власності на спірну земельну ділянку, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

1.3. Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Крючков В.О. у відзиві на позов (т.1, арк. спр. 213-220) заявлених вимог не визнав. Зазначив, що позивач у межах розгляду даної справи не надав доказів підроблення довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_7 , а виписка з реєстру нотаріальних дій із текстом довіреності не є належним і допустимим доказом. Також зазначив, що відомості, зазначені у заявах по суті ОСОБА_7 у справі № 159/2179/19 є суперечливими, протилежними за змістом. Намір позивача відчужити земельну ділянку доводиться його діяльністю, спрямованою на оформлення договору купівлі-продажу. Вважає свого довірителя, зокрема, добросовісним набувачем прав на спірну земельну ділянку.

2. Рух справи в суді. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

2.1. Ухвалою від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

2.2. Ухвалою від 25.08.2021 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову; накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 9,8062 га (кадастровий номер :15:008:0108), що розташована по АДРЕСА_1 .

2.3. Ухвалою суду від 08.10.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - адвоката Романюка Л.С. про зустрічне забезпечення позову.

2.4. Ухвалою суду від 23.11.2021 за клопотанням представника позивача витребувано від нотаріуса міста Москва (РФ) Чернігова Ігоря Олеговича (127006, м. Москва, Страсний бульвар, буд.7, стор. 1, прим. 2) інформацію, документи; через Міністерство юстиції України направлено до РФ доручення про надання правової допомоги; провадження у справі зупинено до надходження відповіді на судове доручення.

2.5. Ухвалою від 22.02.2023 провадження у справі поновлено.

2.6. Ухвалою від 12.04.2023 у даній справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 04.05.2023; за клопотання сторони позивача у судове засідання викликано ОСОБА_7 для його допиту у якості свідка.

2.7. У судовому засіданні 19.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Матвіїва В.М. про повторний виклик ОСОБА_11 у судове засідання для його допиту у якості свідка. Постановляючи таку ухвалу суд керувався тим, що ОСОБА_11 повідомив про неможливість прибути у судове засідання у зв`язку із тим, що він проходить службу у Збройних Силах України та приймає участь у бойових діях.

При цьому, викладені ОСОБА_11 у заяві від 17.04.2023 обставини щодо укладення і нотаріального посвідчення договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.12.2018 суд до уваги як доказ не приймає, оскільки така заява не відповідає вимогам статті 76, 90, 95 ЦПК України у контексті відповідності поняттю доказів та способів їх здобуття у цивільному процесі.

2.8. Ухвалою суду від 23.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової лінгвістичної авторознавчої експертизи.

2.9. У судовому засіданні 23.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування у приватного нотаріуса Ковельського МНО Волинської області Лехкобит Л.В. копій документів зі справи щодо правочину № 1549 від 28.12.2018. Приймаючи вказане рішення, суд виходив із того, що оцінка спірної земельної ділянки повноважним фахівцем не входить у предмет доказування у межах даної справи.

3. Фактичні обставини справи.

3.1. ОСОБА_3 був власником земельної ділянки для розміщення готельного комплексу з автосервісом, закладом громадського харчування та автопаркінгом, площею 9,8062 га (кадастровий номер: :15:008:0108), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, арк. спр. 18-20).

3.2. Нотаріус міста Москви РФ Чернігов І.О. 26.11.2018 зареєстрував у відповідному реєстрі, із засвідченням підпису, заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що заявник із 2007 року у зареєстрованому шлюбі не перебуває.

3.3. 28.12.2018 між ОСОБА_3 , в інтересах та від імені якого діяв ОСОБА_7 за довіреністю, посвідченій нотаріусом міста Москви Черніговим І. О. (реєстраційний № 77/797-н/77-2018-25-2242 від 28.11.2018), та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу зазначеної вище земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В. та зареєстрований у реєстрі за № 1549 (т.1, арк.спр. 23-33).

Предметом даного договору купівлі-продажу є передача продавцем ОСОБА_3 , від імені якого діяв ОСОБА_7 , у власність покупців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 земельної ділянки загальною площею 9,8062 га, кадастровий номер :15:008:0108, що розташована по АДРЕСА_1 . У пункті 2 цього договору сторони погодили вартість земельної ділянки і ствердили факт повного розрахунку до підписання і нотаріального посвідчення договору.

3.4. Відповідно до витягу з реєстру № 77/797-н/77-2018-25 для реєстрації нотаріальних дій 28.11.2018 нотаріус Чернігов І.О. посвідчив довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 управляти та розпоряджатись належним йому майном з зазначенням усіх юридично значимих дій, які може вчиняти представник, по відношенню до цього майна, якій у реєстрі присвоєно номер 77/797-н/77-2018-25-2242 (т.1 арк. спр. 43-50; т. 2, арк. спр. 151-170).

4. Норми права, які застосував суд; висновки та мотиви прийнятого рішення.

4.1. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

4.2. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

4.3. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

4.4. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

4.5. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

4.6. Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин (постанова Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 303/2983/19).

4.7. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК України).

4.8. Правочин є найбільш поширеним юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки учасників цивільних правовідносин.

До односторонніх правочинів, зокрема, належить: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном, одностороння відмова від договору.

При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) однією стороною. Разом з тим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може бути видання довіреності двома і більше особами, спільний заповіт подружжя тощо. Результат аналізу розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Залежно від сприйняття волі сторони одностороннього правочину такі правочини поділяються на: суто односторонні - не адресовані нікому та без потреби в прийнятті їх іншою (іншими) особою (до них, зокрема, належить відмова від права власності, відмова від спадщини, прийняття спадщини); такі, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, до яких можливо віднести, зокрема, оголошення конкурсу, публічну обіцянку винагороди, відмову від спадщини на користь іншої особи, видачу довіреності, видачу векселя, розміщення цінних паперів, односторонню відмову від договору (постанова Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18).

4.9. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

4.10. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

4.11. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату, породженого таким договором (тобто, вважається, що взагалі не відбулося переходу, набуття, зміни, встановлення, припинення прав тощо).

Недійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2018 була предметом судового розгляду у межах цивільної справи № 159/2179/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л.В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно (земельної ділянки загальною площею 9,8062 га, кадастровий номер :15:008:0108, АДРЕСА_1 ). Обставиною, якою позивач обґрунтовував свої вимоги слугувало те, що довіреність на ім`я ОСОБА_7 із реєстраційним номером 77/797-н/77-2018-25-2242 ОСОБА_3 не видавав, а тому вона є підробленою; не уповноважував останнього на розпорядження своїм майном.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2021, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 07.12.2022 у відповідній частині, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

4.12. Відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК).

4.13. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК).

4.14. Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому.

Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 219/11149/18).

4.15. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частини перша, третя статті 244 ЦК).

4.16. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша статті 245 ЦК України).

4.17. Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною (частини перша, третя статті 247 ЦК України).

4.18. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним (частина перша статті 219 ЦК України).

4.19. У межах справи, що розглядається, позивач вказує на неукладеність договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2018; посилаючись на статті 627, 638 ЦК України, обставинами, якими обґрунтовує свої вимоги, визначає:

- довіреність від 28.11.2018 із реєстраційним номером 77/797-н/77-2018-25-2242 видавав не на ім`я ОСОБА_7 , а на ім`я ОСОБА_6 ;

- відсутність у позивача наміру на волевиявлення і вчинення правочину від 28.12.2018;

- непогодження позивачем істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки.

4.20. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦК).

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

4.21. Посилаючись на обставину підробки (монтажу) довіреності, ОСОБА_3 тим самим указував на невчинення такого одностороннього правочину як видача довіреності ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_7 . Посилаючись на такі обставини як на підставу для висновку про неукладеність договору купівлі-продажу, підписаного ОСОБА_7 на підставі цієї довіреності, позивач мав довести невчинення такого одностороннього правочину як видача довіреності ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_7 .

На підтвердження факту підроблення довіреності, виданої ним на ім`я ОСОБА_7 , та вчинення правочину особою, яка не мала на те повноважень, позивач надав суду виписку з реєстру нотаріальних дій нотаріуса м. Москви РФ Чернігова І.О. за 2018 рік, книги № 25, реєстраційний номер 77/797-н/77-2018-25-2242, згідно із якою нотаріус Чернігов І.О. посвідчив довіреність на ім`я ОСОБА_6 про надання останньому повноважень управляти та розпоряджатись належним ОСОБА_3 майном із зазначенням усіх юридично значимих дій, які може вчиняти представник, по відношенню до цього майна.

4.22. Вказаний письмовий доказ суд оцінює на відповідність вимогам статей 79, 95 ЦК щодо його достовірності; при цьому враховує, що письмовим доказом є документ, який містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

4.23. Суд звертає увагу, що оригінал довіреності з реєстраційним номером 77/797-н/77-2018-25-2242, виданої на ім`я ОСОБА_6 , сторона позивача не надала. Також, жодна зі сторін не надала суду оригінал довіреності, виданої ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_7 ; надана стороною позивача виписка з реєстру нотаріальних дій нотаріуса м. Москви РФ Чернігова І.О. за 2018 рік, книги № 25, реєстраційний номер 77/797-н/77-2018-25-2242 не є ані оригіналом ані копією довіреності на ім`я ОСОБА_6 .

4.24. Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про недостовірність доказу - виписки з реєстру нотаріальних дій нотаріуса м. Москви РФ Чернігова І.О. за 2018 рік, оскільки на підставі такого доказу неможливо встановити дійсні обставини справи; на переконання суду, така виписка вказує лише на факт вчинення нотаріальної дії.

4.25. Окрім того, сторони з клопотанням до суду про призначення судової технічної експертизи довіреностей з реєстраційним номером 77/797-н/77-2018-25-2242 не зверталися, про наявність у них оригіналів довіреностей не повідомляли.

4.26. У частині доводів позивача про відсутність наміру у ОСОБА_3 на волевиявлення і вчинення правочину від 28.12.2018; непогодження істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки суд керується таким.

4.27. Обґрунтовуючи підстави позову, сторона позивача не заперечувала обставини щодо проведення перемовин із відповідачами на предмет продажу спірної земельної ділянки, уповноваження іншої особи на участь у таких перемовинах від імені ОСОБА_3 ; окрім того нотаріус міста Москви РФ Чернігов І.О. 26.11.2018 зареєстрував у відповідному реєстрі, із засвідченням підпису, заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що заявник із 2007 року у зареєстрованому шлюбі не перебуває, оригінал якої разом із оригіналами правовстановлюючих документів позивач передав приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Лехкобит Л. В.

На переконання суду, такі обставини у своїй сукупності спростовують доводи позивача про відсутність у нього волевиявлення на вчинення правочину щодо відчуження спірної земельної ділянки.

4.28. Також, договір купівлі-продажу від 28.12.2018 як угода про перехід права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог статті 132 Земельного кодексу України, містить погоджену сторонами договірну ціну і ствердження факту повного розрахунку за цим договором до його підписання і нотаріального посвідчення.

Враховуючи такі обставини, також висновки Великої Палати верховного Суду, сформовані у постанові від 08.09.2020 у справі № 916/667/18, у межах розгляду даного спору суд вважає спростованими доводи позивача про непогодження істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки у частині її вартості.

4.29. Керуючись наведеним, суд вважає, що сторона позивача не довела невчинення такого одностороннього правочину як видача довіреності ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_7 , відсутність у позивача наміру на волевиявлення і вчинення правочину від 28.12.2018; непогодження позивачем істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки у частині її вартості, а тому у суду відсутні підстави для висновку про неукладенність договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.12.2018.

4.30. У контексті обраного позивачем способу захисту, суд зазначає, що віндикаційний позов (статті 387ЦК) - це вимога про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння. Метою такого позову є повернення об`єкта права власності у володіння власника. Ознаками віндикаційного позову є: подається власником або титульним володільцем; стосовно індивідуально визначених речей; зміст позову становить вимога про повернення речі; річ перебуває у володінні іншої особи (відповідача); річ перебуває в чужому володінні незаконно.

У пункті 114 постанови ВП ВС від 14.11.2018у справі № 183/1617/16 вказано, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У разі позбавлення власника володіння нерухомим майном це введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Отже, майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі статті 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

У межах розгляду даної справи судом таких обставин не встановлено, а тому суд відмовляє у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

5. Щодо судових витрат.

За правилами статті 141 ЦПК, з огляду на відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.08.2021 у справі № 159/4766/21 (провадження № 2-з/159/29/21).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 03.07.2023

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА