Справа №: 398/5790/21
провадження №: 2/398/449/23
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №398/5790/21ц за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про виключення суми боргу,
учасники: представник позивача адвокат Ісмайлова А.В., представник відповідача адвокат Стадніченко І.В.,
Позивач ОСОБА_1 звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, де просить зобов`язати Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» виключити з особового рахунку суму заборгованості ОСОБА_1 за послуги з водопостачання та водовідведення належної їй квартирі АДРЕСА_1 , а саме заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, що виникла за період до 24 січня 2020 року та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги з водопостачання та водовідведення квартири в майбутньому.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2020року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С зареєстрований в реєстрі № 65.
Після придбання квартири перед позивачем постав факт заборгованості попередніх власників квартири за послуги з водопостачання та водовідведення.
Позивач звернувся до відповідача з заявою не пред`являти до оплати заборгованість з водопостачання та водовідведення, яка виникла з вини попереднього власника квартири. Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» відмовило позивачу у задоволенні її заяви посилаючись на відсутність правових підстав.
Крім того, позивач обґрунтовує свої вимоги, що заборгованість за послуги ЖКП, яка виникла за період до 24.01.2020 року не може бути покладена на неї, оскільки вона не являлася власником квартири, а також не була споживачем послуг водопостачання та водовідведення, не вчиняла правочинів, щодо зобов`язання зі сплати боргів попередніх власників квартири за водопостачання та водовідведення.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
06.04.2023 року від відповідача обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» судом отримано відзив на позов, де останній не визнає позовні вимоги та просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог виходячи з наступного.
Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» надає послуги з централізованого водопостачання та водо відведення, 24 січня 2020року відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до посвідченого нотаріусом договору купівлі продажу від 24.01.2020року, що зареєстрований в реєстрі за №65.
Відповідно до п. 7 Договору купівлі-продажу від 24.01.2020року, Покупець ОСОБА_1 зобов`язується сплатити всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями квартири, за власні кошти. Отже новий власник за договором купівліпродажу зобов`язався сплатити всю існуючу заборгованість тобто прийняв обов`язок зі сплати комунальних послуг на себе що підтверджується умовами договору купівлі продажу від 24.01.2020року. А відтак заборгованість, що утворилася станом на 01.09.2020року у розмірі 17 870,05грн. підлягає оплаті позивачем ОСОБА_1 , оскільки такий обов`язок обумовлений договором.
Згідно ухвали від 03.03.2022 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» надає послуги населенню з централізованого водопостачання та водовідведення.
За договором купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. від 24.01.2020 року, №65, зареєстрованим в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 35180476 (далі-Договір), що підтверджується витягом від 24.01.2020, індексний номер витягу 197601641, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 6 Договору, покупець обізнаний з заявою продавця, про наявність заборгованість за комунальні послуги.
Згідно з п. 7 Договору покупець прийняв на себе зобов`язання з оплати за власні кошти існуючої заборгованості з комунальних послуг, про що проінформував продавця.
Відповідачем надіслано відповідь про розгляд заяви за вих. №475/14/0 від 25.08.2021року, у якій відповідач визначив борг позивача станом на 01.09.2021року та наполягав на його оплаті так як позивач прийняв на себе зобов`язання оплати його.
ОЦІНКА СУДУ
Суд встановив, позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 . При укладенні нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 24.01.20 був повідомлений про існуючу заборгованість по оплаті за ЖКП попереднього власника квартири та зобов`язався її сплатити.
Обов`язок зі сплати послуг з водопостачання та водовідведення позивач прийняв на себе відповідно до умов Договору купівлі-продажу від 24.01.2020року, запис в реєстрі №65.
Отже, між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги», які позивач прийняв на себе згідно з застереженням, що викладено в Договорі купівлі-продажу.
Виходячи з презумпції правомірності правочину, правочин з прийняття позивачем зобов`язання сплатити за власне кошти є дійсним.
Заперечень в частині відносин між попереднім власником квартири та обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» позивач не надав.
Як вбачається з позовної заяви та доказів наданих в обґрунтування позовних вимог, позивач також не оспорює якість послуг за період їх надання, проте як новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.
Посилання позивача на ті обставини, що в спірний період виникнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, позивач не був власником квартири та не отримував їх, суд не приймає до уваги, оскільки таке твердження позивача спростовується доказами, що містяться у матеріалах справи.
Вимоги, щодо визнання недійсним зобов`язання прийнятого відповідно до п. 7 Договору купівлі-продажу квартири позивачем не заявлялися.
Крім того, заявлений позивачкою спосіб захисту своїх прав не передбачений законом. Вимога про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок оплати за надані комунальні послуги, не враховуючи борг попереднього власника квартири, не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а у цьому випадку порушення прав споживача не відбулося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).
Згідно із висновком Верховного Суду у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Зокрема, зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані споживачу послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (ст. 520 ЦК України).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, що встановлено ст. 204 ЦК України.
Отже, зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг яке прийняв на себе позивач при укладенні Договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 , є реальне та підлягає оплаті.
Вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2020року, що зареєстрований в реєстрі за №65 в частині прийнятого зобов`язання з оплати жилого-комунальних послуг позивачем не заявлялися.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не оспорювалося прийняте зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.
Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, з останнього стягненню судовий збір у розмірі грн., на користь держави
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд,-
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.07.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», , юридична адреса: вул. Соборна, 19 а, м. Кропивницький, Кіровоградська область.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА