Провадження № 4-с/752/73/23
У Х В А Л А

Іменем України

09.03.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Ракоід Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, боржник: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва із скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, яка обгрунтована тим, що у приватного виконавця на виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №752/21859/19, виданого 26.01.2022 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості за договором позики. Боржник не виконує свого зобов`язання щодо виконання судового рішення у добровільному порядку. Приватним виконавцем було вчинено дії щодо відшукування майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.01.2022 боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу майна від 16.04.2019. Однак приватним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо звернення стягнення на вищезазначене нерухоме майно боржника.

ОСОБА_1 вважає, що приватним виконавцем всупереч положень ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» було допущено бездіяльність, а тому просить суд зобов`язати приватного виконавця звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

В судове засідання стягувач, боржник та приватний виконавець не з`явились. Про місце і час розгляду справи повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України.

Неявка стягувача, боржника, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д. В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №752/21859/19, виданого 26.01.2022 Голосіївським районним суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики.

27.01.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. відкрито виконавче провадження.

03.02.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д. В. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до повідомлень банківських установ грошові кошти на рахунках боржника відсутні.

27.01.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д. В. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

За даними Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вих. № 17.3-10/10458 від 06.05.2021), за даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми за боржником не зареєстровані.

За інформацією Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку вих. № 10/04/3119 від 14.02.2022), за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими депозитарними установами, боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутній.

Згідно відповіді на запит Регіональний сервісний центр в м. Києві повідомив за вих.№31/26-141 від 10.02.2022 за боржником зареєстровано транспортний засіб марки: CITROEN, С5 AIRCROSS, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова рами): НОМЕР_2 .

18.02.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д. В. вищезазначений транспортний засіб боржника оголошено у розшук.

На момент звернення до суду з цією скаргою транспортний засіб виявлено не було.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.01.2022 р. боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі поговору купівлі-продажу від 16.04.2019 року.

Згідно відповіді на запит КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-1674 (И-2022) від 04.02.2022 було надано копію технічної документації вищезазначеної квартири.

Згідно з актом приватного виконавця від 05.07.2022 р. за адресою: АДРЕСА_2 було здійснено вихід за вказаною адресою. У визначений у вимозі час за вказаною адресою боржник (або його представник) були відсутні, доступу до житлового приміщення надано не було, належний боржнику транспортний засіб для огляду не надано, при огляду прибудинкової території транспортний засіб виявлено не було.

Згідно з актом приватного виконавця від 05.07.2022 р. за адресою: АДРЕСА_3 було здійснено вихід за вказаною адресою. У визначений у вимозі час за вказаною адресою боржник (або його представник) були відсутні, доступу до житлового приміщення надано не було.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно із ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) божника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно п. 8 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту України від 02.04.2012 р. № 512/5 (в редакції наказу Мінюсту України від 29.09.2016 р. № 2832/5) на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Ураховуючи, що на рахунках боржника відсутні грошові кошти, а також відсутнє інше рухоме майно, що належить боржнику, та на яке можливо звернути стягнення, заходом забезпечення виконання судового рішення, є звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить боржнику на праві власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

У ході виконання судового рішення приватним виконавцем було встановлено, що станом на 09.09.2022 боржник ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

При цьому у договорі купівлі-продажу вищезазначеної квартири містяться умови згоди іншого подружжя.

Стаття 443 ЦПК України регламентує визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчимдокументом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Із матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із відсутністю у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, приватний виконавець Ляпін Д. В. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника - ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_7 , яке було зареєстровано Голосіївським районним судом м. Києва 19.07.2023.

Станом на день розгляду скарги ОСОБА_1 подання приватного виконавця судом не розглянуто, судового рішення не ухвалено.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приватний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Суд приходить до висновку, що приватний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих йому повноважень.

Скаржник на підтвердження своїх доводів не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неправомірність дій приватного виконавця, на навів доводів та обґрунтувань неправомірності дій допущених приватним виконавцем.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, так як заявником за змістом заявлених вимог скарги не доведено та в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості та законності позиції приватного виконавця, суд вважає, що заявлені вимоги скаржника на бездіяльність приватного виконавця є необґрунтованими, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.447 -453 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, боржник: ОСОБА_2 , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя