КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/736/2023
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2023 року місто Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - Белінського Віктора Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Волкової С.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Пересадько Олександр Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис №24375, вчинений 23грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за договором №203866-КС-001 від 27 грудня 2020 року про надання фінансового кредиту у загальному розмірі 39 032,31 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнутоз ТОВ«Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 992,40 грн.сплаченого судового збору за подання позову, 18500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив скасувати рішення суду в частині стягнення з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогуу розмірі 18500 грн. та ухвалити в цій частині нове про стягнення з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2023року апеляційну скаргу відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року в частині стягнення з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18500 грн. змінено, зменшено суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» з 18500 грн. до 6000 грн.

Стягнуто з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які пов`язані з розглядом справи у розмірі 108 грн.

18 травня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 - Белінського В.А. до Київського апеляційного суду надійшла заява, в якій останній просивухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 16500 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді та 345,60 грн. витрат на доставку кореспонденції до суду та інших учасників справи.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України позивачем було подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат за розгляд справи у Київському апеляційному суді та заяву про розподіл судових витрат з проханням стягнути понесені витрати з відповідача, де було зазначено, що докази щодо розміру витрат, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після винесення рішення за наслідками розгляду цієї справи.

Вказував, що розмір витрат на правову допомогу, які позивач очікує понести за участь у підготовці до розгляду даної справи в Київському апеляційному суді становить 11500 грн.

Зазначав, що згідно додаткової угоди №06/04/23 від 06 квітня 2023 року у разі досягнення мети укладання договору (відмовлено в задоволенні чи/або частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року) клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 5000 грн. (гонорар успіху).

Вказував, що позивач понесла витрати щодо доставки процесуальних документів іншим учасникам справи, які надсилались з метою отримання доказів необхідних для розгляду справи, а також щодо доставки документів до суду з метою розгляду і вирішення даної справи. Оплата послуги поштового зв`язку була здійснена позивачем на суму 345,60 грн., що підтверджується копіями описів, чеків, накладни.

31 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надійшло клопотання, в якому останній заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що розмір витрат на правову допомогу не співмірний із складністю справи. Просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката Белінського В.А. із представництва інтересів позивача в суді апеляційної інстанції до 1000 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Представник позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.4 ст.270 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев'ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - Белінським В.А. було подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, до якого останній долучив заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначив, що докази понесення судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представником позивача ОСОБА_1 - Белінським В.А. було направлено до Київського апеляційного суду 18 травня 2023 року, що підтверджується конвертом, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача ОСОБА_1 - Белінським В.А. надано копії: договору про надання правової допомоги від 28 січня 2022 року, укладений між адвокатом Белінським В.А. та ОСОБА_1.; розрахунку (остаточний) суми судових витрат; протоколу погодження договірної ціни від 06 квітня 2023 року; додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 06 квітня 2023 року; акту приймання-передачі виконаних (наданих послуг) робіт від 16 травня 2023 року.

Згідно розрахунку (остаточний) суми судових витрат та акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16 травня 2023 року виконавцем були виконані роботи (надані послуги):

консультування (1 год.) - 1000 грн.;

здійснення аналізу судової практики (2 год.) - 2000 грн.;

складання та подання відзиву на апеляційну скаргу (3 год.) - 3000 грн.;

складання та надіслання заяви про розподіл судових витрат (1 год.) - 1000 грн.

написання та надіслання до суду клопотання про приєднання доказів (2 год.) - 2000 грн.;

складання та надіслання заяви про ухвалення додаткового рішення (2 год.) - 2000 грн.;

написання та подання клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника (0,5 год.) - 500 грн.

Згідно додаткової угоди №06/04/23 від 06 квітня 2023 року у разі досягнення мети укладання договору (відмовлено в задоволенні чи/або частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 5000 грн. (гонорар успіху).

Загальна сума витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції становить 16500 грн.

У клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу відповідач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»зазначив, що розмір витрат на правову допомогу неспівмірний із складністю справи. Вказував, що надання юридичних послуг в суді апеляційної інстанції на суму 16500 грн. економічно не обґрунтовано, підготовка відзиву не вимагала великого обсягу аналітичної та технічної роботи.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені представником позивача ОСОБА_1 - Белінським В.А. у заяві про ухвалення додаткового рішення розміру витрат на професійну правничу допомогу - 16500 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72) (постановаВеликої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року оскаржувалося відповідачем лише в частині стягнення з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18500 грн., а відтак колегія суддів критично оцінюєвитрачений час адвоката Белінського В.А. на консультування (1 год.), здійснення аналізу судової практики (2 год.), складання та подання відзиву на апеляційну скаргу (3 год.), з урахуванням того, що останній, подаючи у суді першої інстанції заяву про розподіл судових витрат здійснював аналіз судової практики щодо розгляду стягнення витрат на правову допомогу, отже підготовка відзивув суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.

Витрати на правову допомогу за: написання та направлення заяви про розподіл судових витрат (1000 грн.), написання та направлення клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (2000 грн.), написання та подання клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника (500 грн.) колегія суддів вважає такими, що не були неминучими та необхідними.

При цьому, суд враховує заперечення відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

Беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, необхідність процесуальних дій сторони позивача ОСОБА_1 , обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., які понесені у суді апеляційної інстанції, суд вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

З огляду на вищевикладене, виходячи з конкретних обставин справита виконаної адвокатом роботи, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 понесенівитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Звертаючись з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 345,60 грн. на відправку кореспонденції.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про розподіл судових витрат представником позивача були додані фіскальні чеки, як доказ відправлення сторонам відзиву на апеляційну скаргу та клопотання про приєднання доказів на загальну суму 280,80 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, які пов`язані з розглядом справи у розмірі 280,80 грн.

Також, представником позивача ОСОБА_1 - Белінським В.А. була подана до суду апеляційної інстанції заяву, в якій останній просив визнати в силу положень ч.2 ст.44 ЦПК України діїповноважного представника відповідача юрисконсульта ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» О.В. Бруско у формі виказання висновків про: мету подання заяви про розподіл судових витрат та винесення додаткового рішення, «незаконне збагачення» унаслідок стягненні визначених чинним законодавством витрат на ведення справи, нездійснення реальних дій адвокатом з числа тих, які задекларовано як здійснені при надання правової (правничої) допомоги у поданому 29 травня 2023 року клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу адвоката зловживанням своїми процесуальними правами та вжити до юрисконсульта ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» О.В. Бруско заходи судового впливу у порядку визначеному ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 4 ст.44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом

Згідно з ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Колегія суддів не встановила наявності достатніх підстав для визнання дій представника відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» О.В. Бруско із подання до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу зловживанням процесуальними правами, оскільки сторона відповідача скористалася своїм процесуальним правом подати клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з відповідним обґрунтуванням.

А відтак відсутні підстави для вжиття до юрисконсульта ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» О.В. Бруско заходи судового впливу у порядку визначеному ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Белінського Віктора Анатолійовича - задовольнитичастково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411, на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. та судові витрати, які пов`язані з розглядом справи у розмірі 280 грн. 80 коп.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 07 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді: