Номер провадження: 22-ц/813/243/23
Справа № 521/1046/14-ц
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Клименка Олега Вікторовича на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за нанесену майнову шкоду, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філатовка», -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який вподальшому уточнила, до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за нанесену майнову шкоду. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №19002 від 24 грудня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину належить квартира АДРЕСА_1 .

09 серпня 2013 року в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 , виникла пожежа, внаслідок якої була пошкоджена вогнем не тільки квартира останнього, а також було знищено та пошкоджено зовнішнє та внутрішнє облицювання балкону, домашнє майно, меблі, носильні речі, штукатурка стелі, стіни, покриття підлоги, конструктивні елементи вікон та дверей в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу. Факт пожежі та знищення майна підтверджується довідкою Малиновського районного відділу ОМУ ТУ ДСНС України в Одеській області № 368 від 14 серпня 2013 року.

Вказувала, що 10 серпня 2013 року по даному факту Малиновським РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області було відкрито кримінальне провадження №0005133 про скоєння кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки в результаті необережного поводження з вогнем, помер власник квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області №31/21-СВ-466 від 27 січня 2014 року кримінальне провадження №0005133 на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України було закрито за відсутністю складу злочину.

21 серпня 2013 року комісією ПУ №5 КП ЖКС «Черьомушки» було складено акт про обстеження квартири АДРЕСА_1 , яким було зафіксовано, що «вогнем було знищено балкон, площею 2,62 кв. м., віконні та двірні пройоми між балконом та спальнею, вигоріла спальня, площею 11,5 кв. м., згоріли стелі по всій кімнаті, постраждала кімната, площею 16,9 кв. м., стіни, підлога, коридор 11,9 кв. м., стіни, підлога кімнати, площею 8,8 кв. м., стіни, підлога, кухня, площею 9,8 кв. м., стіни, підлога, туалет, площею 2,5 кв. м., постраждали всі меблі та міжкімнатні двері, згоріла електрична проводка.

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження ПП «Ніка Консалт» №4/2013 від 06 вересня 2013 року квартира АДРЕСА_1 була визнана не придатною для проживання, а вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які внаслідок пожежі необхідно було провести в даній квартирі для усунення пошкоджень, склала 111 986,00 грн.

Крім того, згідно висновку експертного товарознавчого дослідження ПП «Ніка Консалт» №08 від 23 серпня 2013 року вартість меблів та побутового обладнання, що були пошкоджені в результаті пожежі склала 52 608,00 грн.

Зазначала, що оскільки її квартира в результаті пожежі була визнана непридатною для проживання, то вона була змушена нести витрати на проживання в іншому помешканні, а саме в міні мотелі ФОП ОСОБА_4 , в якому вона знімала житлове приміщення, загальна сума витрат на проживання згідно квитанцій склала 135000,00 грн.

Посилаючись на те, що в результаті неправомірних дій власника квартири АДРЕСА_2 , були порушені її права, як власника пошкодженої квартири, а спадкоємиця померлого, відповідачка у справі відмовилася від добровільного відшкодування матеріальної шкоди, позивачка просила суд стягнути з останньої в межах вартості спадкового майна суму матеріальної шкоди в розмірі 332 989,00 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту в розмірі 145381,00 грн., вартості пошкодженого майна в розмірі 52608,00 грн., витрат на проживання на час проведення ремонту квартири в розмірі 135000,00 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн.; витрат на проведення судових експертиз в розмірі 9346,00 грн. та витрат на оплату судового збору.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 332 989 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3 388 гривень 66 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судової експертизи в розмірі 9346 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Клименко Олег Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 07.11.2023 року на 15:00 годину, представники третіх осіб Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філатовка» в судове засідання не з`явились, про причини не явки суду не повідомили. Заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про взяття участі у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку від представників третіх осіб не надходило.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 332 989 гривень, а також в порядку розподілу судових витрат стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 гривень, судовий збір 3 388 гривень 66 копійок та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 9346 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №19002 від 24 грудня 1996 року належала квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 11-12);

- 26 грудня 1996 року право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Одеському МБТІ (т. 1 а. с. 12 звор.);

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 , яку успадкувала ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 листопада 2012 року (т. 1 а. с. 13);

- 09 серпня 2013 року в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 та знаходилась по сусідству з квартирою позивачки, виникла пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 09 серпня 2013 року (т. 2 а. с. 74-75);

- згідно з актом про пожежу від 09 серпня 2013 року, причиною пожежі є необережне поводження з вогнем загиблим ОСОБА_3 , що також було зазначено в постанові слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеської області від 07 вересня 2013 року (т. 2 а. с. 96-97);

- в результаті пожежі було знищено та пошкоджено зовнішнє та внутрішнє облицювання балкону, домашнє майно, меблі, носильні речі, штукатурка стелі, стін, покриття підлоги, конструктивні елементи вікон та дверей квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується актом про пожежу від 09 серпня 2013 року та довідкою Малиновським районним відділом ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області від 14 серпня 2013 року №368 , а також фотофіксацією (т. 1 а. с. 14, т. 2 а. с. 74-75; т. 4 а. с. 95-151);

- 10 серпня 2013 року по даному факту Малиновським РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області було відкрито кримінальне провадження №0005133 про скоєння кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки в результаті необережного поводження з вогнем власник квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №2718 від 12 серпня 2013 року та довідкою про смерть (т. 1 а. с. 15, т. 2 а. с. 50 звор., 80-81);

- ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а. с. 158);

- після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлому на праві власності на підставі договору дарування від 29 листопада 1996 року; квартири АДРЕСА_3 , яка належала померлому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 1992 року, земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,060 га, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Августівська сільська рада та належала померлому на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 06 червня 1996 року, сертифіката акцій ВАТ «Одеський портовий холодильник» кількістю 3078 штук вартістю 0,25 грн. (т. 1 а. с. 184, 185, 186, т. 3 а. с. 113);

- рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2015 року було визнано факт мешкання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з осені 2007 року по серпень 2013 року та факт знаходження ОСОБА_3 на утриманні у ОСОБА_1 з осені 2007 року по серпень 2013 року (т. 1 а. с. 226-234, 223-225);

- спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 є відповідачка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину в установлений законом строк шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, а 03 серпня 2015 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 . На інше спадкове майно, ОСОБА_1 правовстановлюючі документи не отримала (т. 3 а. с. 113,129);

- відповідно до звіту №2015-07 від 31 липня 2015 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , складала 248 350,00 грн.;

- згідно з листом ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» №234 від 27 серпня 2019 року середня ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 51,3 кв. м., житловою 39,3 кв. м. з урахуванням технічного стану як «незадовільний», з урахуванням коригування на торг, станом на 27 серпня 2019 року складає 576 449,00 грн., що еквівалентно 23 000 доларів США (т. 5 а. с. 40);

- постановою слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 07 вересня 2013 року кримінальне провадження за №0005133 від 10 серпня 2013 року про скоєння кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України було закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу злочину (т. 2 а. с. 57, 96-97).

Постанова слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 07 вересня 2013 року про закриття провадження у справі, відповідачкою не оскаржувалась;

- 21 серпня 2013 року комісією ПУ №5 КП ЖКС «Черьомушки» було складено дефектний акт про обстеження квартири АДРЕСА_1 , яким було зафіксовано, що «огнем було знищено балкон площею 2,62 кв. м., віконні та двірні пройоми між балконом та спальнею, спальня площею 11,5 кв. м. вигоріла, згоріли стелі по всій кімнаті, постраждала кімната площею 16,9 кв. м., стіни, підлога, коридор 11,9 кв. м., стіни, підлога кімнати площею 8,8 кв. м., стіни, підлога, кухня, площею 9,8 кв. м., стіни, підлога, туалет, площею 2,5 кв. м., постраждали всі меблі та міжкімнатні двері, згоріла електрична проводка (т. 1 а. с. 17);

- згідно технічного паспорту від 20 серпня 2012 року, квартира АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат площею 16,9 кв. м., 8.8 кв. м.,11,5 кв. м., кухні площею 9.8 кв. м., ванної кімнати, площею 2,5 кв. м., коридору, площею 11,9 кв. м., туалет, площею 1,4 кв. м., вбудованої шафи, площею 0,7 кв. м, балкону (лоджії), площею 0,8 кв. м., 1,1 кв. м., загальною площею 65,4 кв. м.,в тому числі житловою площею 37,2 кв. м. (т. 1 а. с. 33-35);

- в результаті пожежі було пошкоджено меблі та побутове обладнання, яке знаходилося в квартирі АДРЕСА_1 на загальну суму 52608,00 грн., що підтверджується висновком експертного товарознавчого дослідження ПП «Ніка Консалт» №08 від 23 серпня 2013 року;

- згідно висновком експертного товарознавчого дослідження ПП «Ніка Консалт» №08 від 23 серпня 2013 року, дійсний розмір матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пожежі обладнанню та майну, перелік якого міститься в заяві ОСОБА_2 , виходячи з товарного стану виробів на час проведення дослідження, складає 52608,00 грн. (т. 1 а. с. 62-72);

- відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження ПП «Ніка Консалт» №4/2013 від 06 вересня 2013 року квартира АДРЕСА_1 після пожежі не придатна для проживання, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень внаслідок пожежі склала 111986,00 грн. (т. 1 а. с. 18-25);

- ухвалою суду від 20 вересня 2017 року за клопотанням представника позивача по справі була призначена судова будівельна-технічна експертиза (т. 3 а. с. 201-202);

- згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №154/2017 від 27 жовтня 2017 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати в квартирі АДРЕСА_1 після пожежі, яка відбулась 09 серпня 2013 року порівняно з висновками, зазначеними у висновку №4/2013 від 06 вересня 2013 року виконаного експертом ПП «НІКА КОНСАЛТ» та визначена експертом на цей час відповідно до вимог ДСТУ (з урахуванням ПДВ), становить 145381,00 грн. (т. 3 а. с. 204-241);

- після пожежі квартира позивачки була не придатна для проживання, що підтверджується висновком експерта, у зв`язку з чим позивачка була змушена проживати в приміщенні, яке знаходилося в міні мотелі ФОП ОСОБА_4 та відповідно до квитанцій ФОП ОСОБА_4 загальна вартість витрат ОСОБА_2 на проживання за період з 10 серпня 2013 року по 29 грудня 2013 року склала 135 000,00 грн. (т. 1 а. с. 236-247, 248, 249-250);

- представником відповідача були надані до суду висновки спеціалістів, а саме висновок спеціаліста в галузі будівельно-технічного дослідження ОСОБА_6 ; висновок спеціаліста в галузі товарознавчого дослідження ОСОБА_7 та висновок в галузі електротехнічного дослідження ОСОБА_8 (т. 3 а. с. 5-60);

- ухвалою суду від 25 квітня 2018 року за клопотанням представника відповідача по справі була призначена комплексна судова пожежно-технічна та електротехнічна експертиза по квартирі АДРЕСА_2 (т. 4 а. с. 48-50);

- згідно з висновком судової комплексно комісійної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи №12720/588 від 25 січня 2019 року, фактичний стан внутрішньо будинкової електромережі (її частина, що була натурно оглянута-ввідний розподільчий пристрій та поверховий розподільчий щиток) будинку АДРЕСА_4 на момент огляду не відповідає вимогам п. п. 1.7.151, 2.1.21, 2.1.25, 2.1.27, 2.1.28, 3.1.4,3.1.8 Правил улаштування електроустановок. Невідповідностей улаштування внутрішньо квартирної електромережі квартири АДРЕСА_2 вимогам нормативно-технічних документів не встановлено.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що 09 серпня 2013 року у внутрішньо будинковій електромережі будинку АДРЕСА_5 виник ненормальний режим роботи, що проявився у перепадах напруги (перенапруги та провалах напруги) в мережі. Перепади напруги в мережі з великим ступенем вірогідності призводять до виникнення аварійних режимів короткого замикання або пробою ізоляції в побутових струмоприймачах. За технічний стан та обслуговування внутрішньо будинкової електромережі відповідає експлуатуюча організація, на балансі якої вона перебуває (укладено договір на обслуговування тощо). За технічний стан та обслуговування внутрішньо квартирної електромережі відповідає власник квартири. Осередок пожежі (місце первинного виникнення горіння) находиться в центрі правої частини зальної кімнати квартири АДРЕСА_2 .

Технічною причиною пожежі в житловій квартирі АДРЕСА_2 є займання ізоляції електричних проводів та складових полімерних конструктивних елементів побутового струмоприймача (телевізора), який був розташований в центрі правої частини зальної кімнати, під дією джерела запалювання, яке виникло внаслідок його аварійного режиму роботи, в результаті довготривалих перепадів напруги у внутрішньо будинковій електромережі (т. 4 а. с. 174-201);

- ухвалою суду від 27 березня 2019 року за клопотанням представника позивача по справі була призначена судова товарознавча експертиза (т. 4 а. с. 231-235);

- згідно з висновком товарознавчої експертизи по визначенню вартості майна від 29 травня 2019 року, визначити ринкову вартість майна, які зазначені у висновку №5/08 від 23 серпня 2013 року, який виготовлено експертом ПП «Ніка Консалт», на час дослідження не надається можливим (т. 5 а. с. 2-9);

- відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №154/2017 від 27 жовтня 2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати в квартирі АДРЕСА_1 після пожежі, яка відбулась 09 серпня 2013 року порівняно з висновками, зазначеними у висновку №4/2013 від 06 вересня 2013 року виконаного експертом ПП «НІКА КОНСАЛТ» та визначена експертом на цей час відповідно до вимог ДСТУ, становить (з урахуванням ПДВ) 141 811,00 грн. та 3 570,00 грн. вартість робіт по утепленню та обробки балкона (т. 3 а.с. 204-241);

- згідно з висновку експертного товарознавчого дослідження ПП «Ніка Консалт» №08 від 23 серпня 2013 року дійсний розмір матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пожежі обладнанню та майну, перелік якого міститься в заяві ОСОБА_2 , виходячи з товарного стану виробів на час проведення дослідження, складає 52 608,00 грн. (т. 1 а. с. 62-72).

Колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Вирішуючи вимоги щодо відшкодування майнової шкоди суд виходив з того, що заподіяна особі і її майну шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі правонаступником в порядку спадкування особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

Установлено, що ОСОБА_3 був власником квартири АДРЕСА_2 , де 09.08.2013 року сталась пожежа, якою завдано збитки ОСОБА_2 , якій на час завдання збитків на праві власності належала і належить на час розгляду справи квартира АДРЕСА_1 .

Спадкоємицею майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 .

Частинами четвертою-п`ятою статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту населення передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Установлено, що пожежа виникла у квартирі, власником якої є був ОСОБА_3 , який несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18.

Внаслідок пожежі позивачу завдані збитки в загальному розмірі 332 989,00 грн. (197 989 + 135 000)., що підтверджується належними і допустимими доказами.

Протиправна поведінка ОСОБА_3 полягає у недотриманні ним, як власником квартири у багатоквартирному будинку, правил пожежної безпеки, яке полягало у необережному поводженні з вогнем, що призвело до виникнення аварійного режиму і пожежі, яка перекинулась на квартиру позивача і завдала останній майнової шкоди (збитків).

Між протиправною поведінкою відповідача і шкодою є причинний зв`язок.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В якості спростування вини ОСОБА_3 у виникненні 09.08.2013 року пожежі квартири АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_1 посилається на висновок проведеної за її ініціативою судової комплексно комісійної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12720/588 від 25.10.2019 року, згідно з яким технічною причиною пожежі у згаданій квартирі є займання ізоляції електричних проводів та складових полімерних конструктивних елементів побутового струмоприймача (телевізора), який був розташований в центрі правої частини зальної кімнати, під дією джерела запалювання, яке виникло внаслідок його аварійного режиму роботи, в результаті довготривалих перепадів напруги у внутрішньо будинковій електромережі.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновок експертів про аварійний режим роботи струмоприймача (телевізора) у квартирі АДРЕСА_2 , як результат довготривалих перепадів напруги у внутрішньо будинковій електромережі, що є причиною виникнення пожежі, базується на підставі непідтверджених належним чином відомостях про наявність перепадів напруги у внутрішньо будинковій мережі.

Суд вірно вказав, що судова комплексно комісійна пожежно-технічна та електротехнічна експертиза (висновок № 12720/588 від 25.10.2019 року) в порушення ухвали суду від 25.04.2018 року була проведена без повідомлення та виклику позивача та її представника зокрема під час натурного огляду експертами частини внутрішньо-будинкової електромережі (ввідний розподільчий пристрій та поверховий розподільчий щиток) в багатоквартирному будинку АДРЕСА_5 .

Також суд обґрунтовано зазначив, що відомості про довготривалі перепади напруги в електромережі багатоквартирному будинку АДРЕСА_5 , які взяті до уваги експертом під час підготовки висновку про аварійний режим роботи телевізора в квартирі ОСОБА_3 , внаслідок чого, на думку експерта, відбулось займання ізоляції електричних проводів та складових полімерних конструктивних елементів побутового струмоприймача (телевізора) і виникла пожежа, були отримані представником відповідача адвокатом Клименком О.В. у березні 2016 року від мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 під час їх письмового опитування адвокатом без подальшого допиту зазначених осіб в судовому засіданні в якості свідків.

Крім того, суд слушно зазначив, що факти перепадів напруги в багатоквартирному будинку АДРЕСА_5 09.08.2013 року не підтверджені належними і достатніми доказами офіційними відповідними зверненнями мешканців будинку до енергопостачальної організації або обслуговуючої організації та/або до органів влади чи місцевого самоврядування.

Колегія суддів звертає увагу, що пояснення у мешканців багатоквартирному будинку АДРЕСА_5 щодо перепадів напруги в електромережі 09.08.2013 року, які додані до справи і які враховані експертами, були відібрані представником відповідача адвокатом Клименком О.В. у березні 2016 року, а відповідь АТ «Одесаобленерго» про неможливість надання інформації з оперативного журналу станом на серпень 2013 року через закінчення терміну зберігання оперативної інформації, була надана на звернення ОСОБА_1 від 12.07.2018 року.

Тобто звернення відповідача до енергопостачальної організації із запитом про фіксацію 09.08.2013 року перепадів напруги в електромережах, якими живиться багатоквартирний будинок АДРЕСА_5 , відбулось у липні 2018 року - поза межами 3- річного строку зберігання документації.

Між тим станом на березень 2016 року, коли представник відповідача опитував мешканців багатоквартирному будинку АДРЕСА_5 , можливість отримання відомостей з оперативного журналу АТ «Одесаобленерго» щодо наявності інформації про фіксацію перепадів напруги в електромережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 09.08.2013 року, не була втрачена (через не закінчення на той час строку зберігання документації).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду щодо не прийняття до уваги висновку судової комплексно комісійної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12720/588 від 25.10.2019 року, згідно з яким технічною причиною пожежі у згаданій квартирі є займання ізоляції електричних проводів та складових полімерних конструктивних елементів побутового струмоприймача (телевізора), який був розташований в центрі правої частини зальної кімнати, під дією джерела запалювання, яке виникло внаслідок його аварійного режиму роботи, в результаті довготривалих перепадів напруги у внутрішньо будинковій електромережі, як такого, що ґрунтується на припущеннях, тобто на непідтверджених у встановленому порядку відомостях.

Крім того, зі змісту висновку судової комплексно комісійної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12720/588 від 25.10.2019 року не вбачається, що на елементах електрообладнання та електроустаткуванні були виявлені матеріальні сліди аварійних режимів роботи, які створювали джерела запалювання, що є необхідним для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між аварійним режимом роботи та пожежею.

Слід зазначити, що не кожна перенапруга в електромережі сама по собі спроможна спричинити аварійний режим роботи електричного приладу з коротким замиканням або пробою в ізоляції конкретного струмоприймача.

Тому для обґрунтованого висновку про причино-наслідковий зв`язок між аварійним режимом роботи та пожежею є необхідним дослідження технічних характеристик струмоприймача телевізора, який знаходився у квартирі АДРЕСА_2 на час виникнення пожежі 09.08.2013 року або телевізора такої ж моделі та цього ж виробника та співставлення з наявністю та конкретною величиною електричної напруги в електромережі будинку АДРЕСА_5 09.08.2013 року. При цьому підлягає дослідженню і стан внутрішньо будинкової електромережі та внутрішньої квартирної електромережі.

Проте у висновку № 12720/588 від 25.10.2019 року не досліджувалось яка саме напруга в електричній мережі виникла в електромережі будинку АДРЕСА_5 09.08.2013 року і не наведені технічні характеристики струмоприймача телевізора, який знаходився у квартирі АДРЕСА_2 на час виникнення пожежі 09.08.2013 року або телевізора такої ж моделі та цього ж виробника.

Крім того, встановивши, що внутрішньо квартирна електрична мережа квартири АДРЕСА_2 частково виконана за двопровідною схемою алюмінієвими проводами, а частина мережі має три провідну схему виконану мідними проводами приховано, у висновку не описано детально схему підключення третього проводу та стан місць з`єднання (контакту) алюмінієвої та мідної проводки на предмет з`ясування наявності окислення і нагріву з`єднання і як слідство, виникнення пожежі.

Таким чином, даний висновок судової комплексно комісійної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12720/588 від 25.10.2019 року не спростовує вину власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 у виникненні пожежі 09.08.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заперечуючи щодо належності висновку судової будівельно-технічної експертизи №154/2017 від 27 жовтня 2017 року і достовірності висновків про вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати в квартирі АДРЕСА_1 після пожежі, яка відбулась 09 серпня 2013 року у розмірі 141 811,00 грн. та про вартість робіт по утепленню та обробки балкона 3 570,00 грн., а також щодо належності і достовірності висновку експертного товарознавчого дослідження ПП «Ніка Консалт» № 08 від 23 серпня 2013 року щодо матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пожежі обладнанню та майну перелік якого міститься в заяві ОСОБА_2 , виходячи з товарного стану виробів на час проведення дослідження у розмірі 52 608,00 грн., апелянт в свою чергу не надав належних і достатніх доказів на спростування експертних висновків наданих позивачем і взятих до уваги судом першої інстанції.

Встановивши, що:

- пожежа, яка сталася 09 серпня 2013 року в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходилася у власності та користуванні померлого ОСОБА_3 ,

- відповідно до акту про пожежу від 09 серпня 2013 року, постанови слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про закриття кримінального провадження від 07 вересня 2013 року пожежа виникла з вини ОСОБА_3 , який як власник майна несе відповідальність за заподіяну шкоду,

- ОСОБА_1 будучи спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 не оскаржила постанову слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про закриття кримінального провадження від 07 вересня 2013 року в який зазначено, що пожежа виникла з вини ОСОБА_3 і, як спадкоємиця, зобов`язана відшкодувати матеріальну шкоду, яка була спричинена неправомірними діями померлого в межах вартості спадкового майна,

- під час розгляду справи про відшкодування шкоди, ОСОБА_1 не спростувала вину ОСОБА_3 у виникненні пожежі 09.08.2013 року у належній йому квартирі АДРЕСА_2 ,

- внаслідок пожежі 09.08.2013 року з вини ОСОБА_3 ОСОБА_2 , як власнику сусідньої квартири АДРЕСА_1 завдано шкоду в загальному розмірі 197 989,00 грн. (141 811,00 грн. вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати в квартирі; 3 570,00 грн. - вартість робіт по утепленню та обробки балкона; 52 608,00 грн. - матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пожежі обладнанню та майну згідно наданого позивачем переліку),

- через неможливість проживання позивача у власній квартирі пошкодженої пожежею, яка сталась у квартирі АДРЕСА_2 позивач вимушена була нести витрати на оренду житла в міні мотелі ФОП ОСОБА_4 , які за період з 10 серпня 2013 року по 29 грудня 2013 року склали 135 000,00 грн.,

суд першої інстанції набув вірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди, яка була спричинена позивачці померлим ОСОБА_3 , на загальну суму 332 989,00 грн., а також дотримався законодавства і принципу справедливості, здійснюючи розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зведені лише до переоцінки доказів та незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Клименка Олега Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 29.12.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова