Провадження № 2/369/5655/23
29.12.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,
Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 197209,35 гривень страхового відшкодування в порядку регресу та суми сплаченого судового збору у розмірі 2958,14 гривень.
В обґрунтування позову позивач вказав, що 08.06.2021 року о 17:55 ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на проспекті Академіка Палладіна, 7А, в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Fabiа», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду, внаслідок зіткнення автомобіль «Skoda Fabiа», д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду.
В подальшому автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому, даним судовим рішення встановлено факт порушення водієм автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП.
Обов`язок обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладений на водіїв також положеннями п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України і ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».
Однак, всупереч зазначеним вимогам закону цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання ДТП застрахована не була.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Тому, 10.06.2021 року власник пошкодженого автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 та власник пошкодженого автомобіля «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 з метою отримання відшкодування збитків, на виконання вимог ст. 35 Закону № 1961-IV, звернулися до МТСБУ з відповідними заявами, а також надали копії чинних на момент ДТП полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Крім того, до заяв було долучено документи, що підтверджували право власності потерпілих осіб на автомобілі, правомірність керування ними транспортними засобом на момент ДТП
Після звернення потерпілих осіб МТСБУ було відкрито регресні справи, зокрема:
На виконання своїх обов`язків, передбачених п. 34.1 ст. 34 Закону № 1961-IV, МТСБУ направило свого представника, а саме: аварійного комісара (експерта оцінювача) для проведення огляду пошкоджених транспортних засобів.
Вартість такого дослідження, щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків становила 1 630,00 грн, що підтверджується доданою копією платіжної інструкції № 1032840.
Вартість такого дослідження, щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків становила 1 630,00 грн., що підтверджується доданою копією платіжної інструкції № 1032839.
Відповідно до п. 30.2 ст. 30 № 1961-IV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Тому, для здійснення розрахунку вартості КТЗ «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 після ДТП та розміру регламентної виплати було розміщено інформацію про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи (що підтверджується доданою копією зобов`язуючої пропозиції).
Вартість надання вказаних послуг становила 1 496,16 грн., що підтверджується доданою копією платіжної інструкції № 1105639.
Внаслідок проведення наведених досліджено було визначено розмір регламентної виплати 85 074,40 грн.
Зазначена шкода, у визначеному спеціалістом розмірі, потерпілим особам особисто винуватцем ДТП відшкодована не була.
При цьому договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілими особами та відповідачем не виникало.
В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило виплати відшкодування власникам пошкоджених транспортних засобів, зокрема:
в розмірі 107 378,79 грн. власнику автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого ? на підставі наказу МТСБУ № 3.1/7938 від 26.10.2021 року (що підтверджується доданими копіями даного наказу, довідки № 1 від 25.10.2021 року та платіжної інструкції № 1106159).
в розмірі 85 074,40 грн. власнику автомобіля «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 за шкоду заподіяну в результаті фізичного знищення транспортного засобу потерпілого, ? на підставі наказу МТСБУ № 3.1/7937 від 26.10.2021 року (що підтверджується доданими копіями даного наказу, довідки № 1 від 25.10.2021 та платіжної інструкції № 1106149).
Таким чином, загальний розмір відшкодування, яке було виплачене МТСБУ потерпілим особам становить 192 453,19 грн.
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього даним законодавчим положенням обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини правомірного володільця (водія) транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Приписами ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Тобто, позивач набув право вимоги, яке потерпілі особи ( ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ) мали до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки.
МТСБУ надсилало відповідачу листи-претензії, щодо компенсації витрат в добровільному порядку (відповідні копії листів додаються).
Однак, відповіді відповідач на вказані листи на надав, як і не здійснював жодних перерахунків позивачу.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
04.12.2023 року сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.
Відповідач відзив до суду не подав.
Проте, 13.09.2023 року, 19.09.2023 року, 19.10.2023 року, 23.10.2023 року та 02.12.2023 року представником позивача через канцелярію суду було зареєстровано заяви, в яких вона вказувала, що просить суд здійснювати розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що 08.06.2021 року о 17:55 ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на проспекті Академіка Палладіна, 7А, в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Fabiа», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду, внаслідок зіткнення автомобіль «Skoda Fabiа», д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду.
В подальшому автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому, даним судовим рішення встановлено факт порушення водієм автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП.
Відповідно до абз.4 п.4 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі ««Совтрансавто Холдинг» проти України», а також у рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів, щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Згідно з інформацією зазначеною в Централізованій базі даних МТСБУ та повідомленнях про ДТП вбачається, що винуватець ДТП ОСОБА_2 , керував автомобілем Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ? без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (копії витягу з ЦБД МТСБУ, повідомлень про ДТП додаються).
Відповідно до п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Обов`язок обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладений на водіїв також положеннями п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України і ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».
Однак, всупереч зазначеним вимогам закону цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання ДТП застрахована не була.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Тому, 10.06.2021 року власник пошкодженого автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 та власник пошкодженого автомобіля «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 з метою отримання відшкодування збитків, на виконання вимог ст. 35 Закону № 1961-IV, звернулися до МТСБУ з відповідними заявами, а також надали копії чинних на момент ДТП полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, до заяв було долучено документи, що підтверджували право власності потерпілих осіб на автомобілі, правомірність керування ними транспортними засобом на момент ДТП
Після звернення потерпілих осіб МТСБУ було відкрито регресні справи, зокрема:
На виконання своїх обов`язків, передбачених п. 34.1 ст. 34 Закону № 1961-IV, МТСБУ направило свого представника, а саме: аварійного комісара (експерта оцінювача) для проведення огляду пошкоджених транспортних засобів.
Вартість такого дослідження, щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків становила 1 630,00 грн., що підтверджується доданою копією платіжної інструкції № 1032840.
Вартість такого дослідження, щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків становила 1 630,00 грн., що підтверджується доданою копією платіжної інструкції № 1032839.
Відповідно до п. 30.2 ст. 30 № 1961-IV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Тому, для здійснення розрахунку вартості КТЗ «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 після ДТП та розміру регламентної виплати було розміщено інформацію про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи (що підтверджується доданою копією зобов`язуючої пропозиції).
Вартість надання вказаних послуг становила 1 496,16 грн., що підтверджується доданою копією платіжної інструкції № 1105639.
Внаслідок проведення наведених досліджено було визначено розмір регламентної виплати 85 074,40 грн.
Зазначена шкода, у визначеному спеціалістом розмірі, потерпілим особам особисто винуватцем ДТП відшкодована не була.
При цьому договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілими особами та відповідачем не виникало.
В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило виплати відшкодування власникам пошкоджених транспортних засобів, зокрема:
в розмірі 107 378,79 грн. власнику автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, ? на підставі наказу МТСБУ № 3.1/7938 від 26.10.2021 року (що підтверджується доданими копіями даного наказу, довідки № 1 від 25.10.2021 року та платіжної інструкції № 1106159).
в розмірі 85 074,40 грн. власнику автомобіля «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 за шкоду заподіяну в результаті фізичного знищення транспортного засобу потерпілого, ? на підставі наказу МТСБУ № 3.1/7937 від 26.10.2021 року (що підтверджується доданими копіями даного наказу, довідки № 1 від 25.10.2021 та платіжної інструкції № 1106149).
Таким чином, загальний розмір відшкодування, яке було виплачене МТСБУ потерпілим особам становить 192 453,19 грн.
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього даним законодавчим положенням обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини правомірного володільця (водія) транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Приписами ст.1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Тобто, позивач набув право вимоги, яке потерпілі особи ( ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ) мали до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки.
МТСБУ надсилало відповідачу листи-претензії, щодо компенсації витрат в добровільному порядку (відповідні копії листів додаються).
Однак, відповіді відповідач на вказані листи на надав, як і не здійснював жодних перерахунків позивачу.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Статтею 1191ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .
Оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків страховій компанії, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов є обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду, в розмірі 2958,14 гривень.
На підставі ст. ст. 15, 16, 1166, 1194 ЦК України, керуючись ст. ст. 80, 81, 141, 178, 265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд, -
Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Тетяна ДУБАС