П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттянергозбут» на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 вересня 2023 року (у складі судді Бедьо В.І.) про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттянергозбут» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, -

встановив:

У вересні 2023 р. ТОВ «Закарпаттяенергозбут» (надалі Товариство) звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 9883,64 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2023 р. у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду Товариство оскаржило таку в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що заявником було надано докази про те, що споживання електроенергії боржником здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 і саме за цією адресою утворилася вказана заборгованість.

Фактичне надання та отримання ОСОБА_1 послуг електропостачання за цією адресою підтверджується роздруківкою публічного договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та загальною карткою споживання електричної енергії за відкритим на її ім`я особовим рахунком № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 де вказані обсяги споживання електроенергії, а також відображені суми на оплату побутовим споживачем отриманих послуг та часткову оплату, здійснену боржником за надані послуги з електропостачання.

Таким чином, заявник має право відповідної грошової вимоги, а у судді суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не зареєстрований за адресою щодо якої у заявника виникло право вимоги стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, а тому відсутні підстави для видачі судового наказу.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Товариство подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 9883,64 грн. за електричну енергію, спожиту за адресою: АДРЕСА_1

До заяви про видачу судового наказу Товариство долучило роздрукований договір про постачання електричної енергії, який знаходиться на офіційному сайті Товариства, а також загальну картку споживання за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я споживача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , на підставі договору на поставку електроенергії від 01.01.2019, код ЕІС62Z530

Загальна картка споживання за особовим рахунком № НОМЕР_1 містить інформацію про помісячні обсяги споживання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , динаміку оплати та заборгованості за спожиту електроенергію, де станом на грудень 2023 року заборгованість визначена в сумі 9883,64 грн.

Тобто, заявник подав суду докази щодо надання на договірних умовах послуг і, відповідно щодо їх отримання боржником за адресою: АДРЕСА_1 та щодо заявленої до стягнення заборгованості.

За змістом положень ст.ст. 29, 316-319, 325 ЦК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 5, 12, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 56, 57, 58 Закону № 2019-VIII, інших норм законодавства, фізична особа може мати кілька місць проживання та/або місць перебування; реєстрація фізичної особи провадиться за одним місцем проживання; за загальним правилом склад, кількість майна, в тому числі, нерухомого, яке може бути у власності фізичних осіб, не є обмеженими; постачання електричної енергії побутовому споживачу є житлово-комунальною послугою та здійснюється на підставі договору; щодо різних об`єктів, на яких здійснюється споживання електроенергії, побутовим споживачем можуть бути укладені різні (окремі) договори.

Вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу встановлений ст. 165 ЦПК України, до них належить, зокрема, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу (ч. 1 п. 1 ст. 165), що була застосована суддею як підстава для відмови у видачі судового наказу.

Пов`язавши цю підставу для відмови у видачі судового наказу з тим, що ОСОБА_2 зареєстрований за однією адресою, а пред`явлена до стягнення заборгованість за спожиту електроенергію виникла за іншою адресою, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, які не допускають довільного та розширеного тлумачення.

Оскільки інші підстави для відмови у видачі судового наказу в оскарженій ухвалі не наведені, а для застосування тієї, якою була вмотивована ухвала, передбачених цивільним процесуальним законом підстав не було, доводи апеляції слід визнати обґрунтованими.

Колегія суддів також зауважує, що в разі відсутності відповідних перешкод і видачі судового наказу боржник за наявності для того підстав не позбавлений права діяти в порядку, передбаченому ст. 170 ЦПК України.

Відтак, на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію Товариства слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати, справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Вимоги заявника, про стягнення на свою користь судових витрат щодо сплати судового збору не підлягають задоволенню, із огляду на наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

При цьому, належить наголосити, що ч.2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

У стягненні судового збору, сплаченого стягувачем при поданні апеляційної скарги, слід відмовити, тому що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Ураховуючи системне тлумачення норм, що регулюють порядок стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених адвокатом Чекан В., яка діє в інтересах ТОВ «Закарпаттяенергозбут» витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки, відшкодування таких витрат, здійснюється у позовному провадженні, у справах.

Керуючись п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттянергозбут» задовольнити частково.

2.Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 вересня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3.У задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттянергозбут» про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції відмовити.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

5.Повне судове рішення складено 29 грудня 2023 р.

Судді: