Справа № 297/308/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П.,Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника адвоката Монастирецької Ганни Василівни на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2023 року, постановлену головуючим суддею Гецко Ю.Ю. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мацоли Ігоря Володимировича про визнання заповіту недійсним

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третіх осіб без самостійних вимог приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., про визнання заповіту недійсним.

Справа знаходилася на розгляді з 13.02.2018 року, неодноразово заявлялися клопотання про витребування доказів, про призначення експертизи яку експерт не міг виконати, а також відкладалася у зв`язку з неявкою сторін 11 разів, а саме: 30.07.2021, 17.12.2021, 09.03.2022, 20.05.2022, 30.06.2022, 25.07.2022, 26.09.2022, 10.01.2023 у зв`язку з неявкою всіх учасників судового засідання, 30.09.2021 за клопотанням позивача ОСОБА_1 .

У чергове судове засідання 22.09.2023, будучи належним чином повідомленим, у черговий раз не з`явився позивач.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 та його адвокат Монастирецька Г.В. оскаржили таку в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що з дня пред`явлення позову інтереси позивача ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг адвоката від 01.11.2017 представляла адвокат Монастирецька Г.В., яка в судові засідання з`являлася, заявляла клопотання про витребування доказів та про призначення почеркознавчої експертизи. Ухвалою Берегівського районного суду від 01.05.2023 клопотання представника ОСОБА_6 задоволено по цивільній справі призначено почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Після поновлення провадження в справі розгляд справи призначено на 22.09.2023.

22.09.2023 судом першої інстанції було постановлено оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Отже, матеріалами справи доведено, що після призначення почеркознавчої експертизи (01.05.2023) та зупинення провадження у справі № 297/308/18, справу до розгляду в судовому засіданні призначено 22.09.2023 вперше.

Таким чином, позивач та його представник із поважної причини в судове засідання 22.09.2023 не з`явилися вперше.

Отже, суд першої інстанції хибно вважав, що неявка позивача у судове засідання 22.09.2023 є повторною. Суд першої інстанції безпідставно залишив позов без розгляду з підстав, передбаченої п. З ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки умовою для залишення позову без розгляду з цих підстав є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, суд вправі залишити позов без розгляду лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судові засідання. Тобто в два судові засідання підряд.

Згідно ч.3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частинами 1, 2 ст. 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Відповідно до ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 травня 2923 року, у вказаній справі було призначено почеркознавчу експертизу та зупинено провадження в справі.

26 липня 2023 року поновлено провадження в справі та призначено розгляд на 22 вересня 2023 року.

З наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення слідує, що представник позивача адвокат Монастирець Г.В. належним чином повідомлена про розгляд справи. При цьому ОСОБА_1 судову повістку не отримав, так як поштовий конверт повернувся до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

22 вересня 2023 року розгляд справи було призначено після зупинення провадження в справі і від адвоката Монастирецької Г.В. надійшла до суду заяву про відкладення розгляду справи.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати про повторну неявку позивача у два останні судові засідання.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Судом не враховано пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини «Голдер проти Сполученого Королівства», оскільки суд не здійснив остаточного вирішення справи через заявлений ним брак компетенції. Згідно пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини «Кутіч проти Харватії» право на доступ до суду включає не тільки право ініціювати судове провадження, але й право одержати вирішення справи судом. Відсутність вирішення судом справи становить порушення права на доступ до суду (пункт 31 рішення у справі «Ганчі проти Італії»).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, залишив без розгляду позовну заяву без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Монастирецької Ганни Василівни, задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2023 року про залишення позову без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді