Справа № 487/1941/23
Провадження № 2/487/1295/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

06 липня 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 3000 грн., але не менше частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона з 16.07.2011 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась дитина ОСОБА_3 . З кінця 2022 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, батько дитини у вихованні дитини участі не бере, кошти на утримання сина надає періодично, приховуючи свій заробіток, тобто ухиляється від обов`язків, передбачених ст. 180 СК України. Відповідач здоровий, працездатний, не має інших утриманців, тому спроможний надавати матеріальну допомогу.

Ухвалою від 13.04.2023 відкрите провадження у справі.

27.04.2023 позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив та заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав та позивач не надала заперечення проти ухвалення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебувають з 16.07.2011 у зареєстрованому шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 16.07.2011 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №478. ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась дитина - ОСОБА_3 , згідно копії свідоцтва про народження, виданого 07.03.2013 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №777. З кінця 2022 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, батько дитини у вихованні дитини участі не бере, кошти на утримання сина надає періодично та не в повному обсязі.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали, а позивачка наполягає на стягнення аліментів саме на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічна позиція викладена у п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років, згідно закону України « Про Державний Бюджет на 2023 рік» - становить 2833грн. 00 коп..

При визначенні розміру аліментів з ОСОБА_2 суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, доказів матеріального стану та наявність у нього утриманців суду не надано, отже, з огляду на матеріали справи та обсяг письмових доказів, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дитини, яка потребує матеріальної допомоги, та те, що дитина проживає разом із позивачем і остання апріорі несе більші витрати на її утримання, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., оскільки вважає такий розмір аліментів розумним, відповідає інтересам неповнолітньої дитини, стягнення здійснювати щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини.

Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає безпідставними посилання позивача про необхідність вказати у рішенні, що аліменти підлягають стягненню у розмірі не менше частини від усіх видів заробітку (доходу), оскільки позивач обрала присудження аліментів саме у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073,00 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 07.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 1073 грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: С.М. Афоніна