Житомирський апеляційний суд
Справа 279/547/23
05 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.
з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 - Куришка Івана Ігоровича про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі № 279/547/23 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Куришко Іван Ігорович до Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання усунути порушення
за апеляційною скаргою Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені
У січні 2023 року Куришко І.І. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із скаргою на дії/бездіяльність в.о. начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Василевського Андрія Миколайовича.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року скаргу задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 14.06.2023 апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишено без задоволення. Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року залишено без змін.
16.06.2023 представник ОСОБА_1 - Куришко І.І. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, у якій просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 071,00 грн., стягнувши вказані витрати з Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 . Посилається на те, що в прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 141, 246 ЦПК України було заявлено, що докази розміру судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом будуть подані протягом п`яти днів за результатами розгляду апеляційної скарги.
Представник Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
ОСОБА_1 та її представник Куришко І.І. до апеляційного суду також не з`явились. Представник ОСОБА_1 - Куришко І.І. направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Неявка учасників справи не перешкоджає її розгляду (ч.2 ст. 372 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 - Куришка І.І. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частинами першою та четвертою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За змістом частин 1-3 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Надання адвокатом Куришком І.І. адвокатських послуг в суді апеляційної інстанції при розгляді справи підтверджуються належними доказами.
Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.
Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - Куришко І.І. надав Акт прийому-передачі наданих послуг і визначив свої витрати у розмірі 270 дол. США, а саме: складання відзиву на апеляційну скаргу, подану 27.04.2023 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», в тому числі ознайомлення з правозастосовчою практикою Верховного Суду - 125 дол. США, участь в судовому засідання 14.06.2023 (адвокат Куришко І.І., ордер серія АІ № 1325468 від 26.12.2022) - 120 дол. США, підготовка заяви про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції - 25 дол. США та рахунок від 16.06.2023 на суму 10 071,00 гривень на оплату професійної правничої допомоги адвоката за договором № 05/12-22 від 05.12.2022 (а.с. 47,48, том 2). Середній курс продажу США до гривні в банках України 37,30 грн. Таким чином загальна сума наданих послуг складає 270 дол. США, що еквівалентна 10 071,00 гривень.
Матеріалами справи підтверджується наявність відзиву на апеляційну скаргу з посиланням на правові позиції Верховного Суду, участь адвоката у судовому засіданні 14.06.2023, наявність заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Квитанцією №162956 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.06.2023 підтверджується направлення Куришком І.І. на адресу Відділу ДВС заяви про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат із доданими додатками (а.с. 49 т. 2).
Від Відділу заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не надходило. Відділом ДВС не доведено неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у справі, хоча законом такий обов`язок покладено на нього.
Проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, колегія суддів вважає, що заявлена позивачем сума в розмірі 10 071 грн є співмірною зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 071,00 грн підтверджений належними та допустимими доказами.
Керуючись ст. 270, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Заяву представника ОСОБА_1 - Куришка Івана Ігоровича про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити.
Стягнути з Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 10 071,00 гривень судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий Судді