Номер провадження: 22-ц/813/3620/23
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю, на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Павлик І.А. 13 липня 2022 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю (т. 1 а.с. 3-11).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі протягом 20 років, від якого вони мають доньку. Для створення найкращих умов існування родини ними було придбано нерухоме майно (дві квартири, машиномісце та нежитлове приміщення) та рухоме майно (автомобіль). Однак стосунки між ними погіршилися, що призвело до їх окремого проживання з лютого 2018 року та прийняття рішення про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна подружжя набутого під час спільного проживання.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на: - квартиру АДРЕСА_1 ; - машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ; - нежитлове приміщення №11/V загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ; - спальний гарнітур виробництва Румунії; - диван для вітальні виробництва Італії; - меблі для передпокою; - пральну машину-автомат «Bosch»; - телевізор «Samsung»; - штори та фіранки; - телевізори «Sony» (2 штуки); - кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки); - кавоварку «DelonghiPrima»; - кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа) виробництва Італії; - дитячий гарнітур виробництва Іспанії.

Поділено спільне сумісне майно подружжя наступним чином: - визнано за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ; 1/2 частини нежитлового приміщення загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ; - визнано за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частини машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ; 1/2 частини нежитлового приміщення № 11/V загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 .

Виділено у власність ОСОБА_2 речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 : - диван для вітальні виробництва Італії; - меблі для передпокою; - телевізор «Samsung»; - пральну машину-автомат «Bosch»; - штори та фіранки; - телевізор «Sony» (1 штука); - кондиціонер «Mitsubishi» (1 штука); - кавоварку «DelonghiPrima».

Виділено у власність ОСОБА_1 речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 : - спальний гарнітур виробництва Румунії; - телевізор «Sony» (1 штука); - кондиціонер «Mitsubishi» (1 штука); - кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії; - дитячий гарнітур виробництва Іспанії.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні кв. АДРЕСА_1 ; машиномісцем № 36, загальною площею 16,8 кв.м. в буд. АДРЕСА_2 ; нежитловим приміщенням загальною площею 12,8 кв.м. в буд. АДРЕСА_2 та виділеними йому у власність речами домашнього вжитку: диваном для вітальні виробництва Італії; меблями для передпокою; телевізором «Samsung»; пральною машиною-автомат «Bosch»; шторами та фіранками; телевізором «Sony» (1 штука); кондиціонером «Mitsubishi» (1 штука) та кавоваркою «DelonghiPrima».

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3347,80 грн. витрат по сплаті судового збору (т. 4 а.с. 115-121).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 60000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (т. 4 а.с. 144-146).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т. 4 а.с 173-174).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявлені до стягнення та стягнуті на підставі додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси витрати позивача на правову допомогу у розмірі 60 000 грн. є необґрунтованими та неспівмірними.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , адвоката Джулай Д.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожному гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особі у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У матеріалах справи містяться належним чином завірені копії заяви ОСОБА_2 про надання правничої допомоги, договір про надання правничої допомоги від 21.09.2018 року, укладений між позивачем та адвокатом Адабаш С.А., додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 21.09.2018 року, квитанції від 21.09.2018 року та від 28.01.2022 року, детальний опису робіт, які здійснила адвокат Адабаш С.А. з приводу виконання доручення клієнта ОСОБА_2 за договором про надання правничої допомоги № б/н від 21.09.2018 року.

Гонорар сплачується клієнтом таким чином: при укладені договору 30 000,00 грн. та наприкінці справи 30 000,00 грн.

Відповідно до квитанції від 21.09.2018 року адвокат Адабаш С.А. отримала від ОСОБА_2 аванс гонорару згідно з договором про надання правничої допомоги від 21.09.2018 року б/н та додатком № 1 від 21.09.2018 року у сумі 30 000,00 грн.

Згідно з квитанцією від 28.01.2022 року адвокат Адабаш С.А. отримала від ОСОБА_2 залишок гонорару згідно з договором про надання правничої допомоги від 21.09.2018 року б/н та додатком № 1 від 21.09.2018 року у сумі 30 000,00 грн.

Однак, колегія суддів враховує, що постановою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року скасовано в частині: визнання права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення №11/V загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 .

Поділу спільного сумісного майна подружжя наступним чином:

- визнання за ОСОБА_2 право власності на:

1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;

1/2 частини машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ;

1/2 частини нежитлового приміщення №11/V загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ;

- визнання за ОСОБА_1 право власності на:

1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;

1/2 частини машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ;

1/2 частини нежитлового приміщення №11/V загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ;

зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; машиномісцем № 36, загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ; нежитловим приміщенням №11/V загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 та виділеними йому у власність речами домашнього вжитку: диваном для вітальні виробництва Італії; меблями для передпокою; телевізором «Samsung»; пральною машиною-автомат «Bosch»; шторами та фіранками; телевізором «Sony» (1 штука); кондиціонером «Mitsubishi» (1 штука) та кавоваркою «DelonghiPrima».

У цій частині ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 у вищевказаній частині відмовлено.

В решті рішення - залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року підлягає зміні в частині визначення суми витрат на професійну правничу допомогу..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 367, 368, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП: НОМЕР_3 ) 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині судове рішення підляє залишенню без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 06 липня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе