суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Крата В. І., Антоненко Н. О.,
справа № 738/31/22
провадження № 61-2425св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_2 , про закриття касаційного провадження відмовив. Касаційну скаргу Відділу освіти Менської міської ради задовольнив. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 січня 2023 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасував. Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2022 року у частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишив в силі.
При цьому колегія суддів зазначила:
«Аналіз касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується у частині задоволених позовних вимог. В іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається.
У квітні 2023 року до Верховного Суду від представника ОСОБА_1 надійшов відзив, у якому він вказує, що КУ «ЦООУЗО» не оскаржило постанову апеляційного суду в касаційному порядку, тому касаційному перегляду не підлягає постанова у частині поновлення позивачки на посаді провідного бухгалтера. Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що комунальна установа виконує одні й ті ж функції та завдання, які виконував Відділ освіти, тобто фактично мав місце виділ. У цьому випадку фактично мало місце переведення працівників із Відділу освіти до КУ «ЦООУЗО», а не скорочення штату. Крім того, після скорочення у Відділі освіти вакантною була посада головного бухгалтера, яка їй не була запропонована.
У квітні 2023 року до Верховного Суду від представника ОСОБА_1 надійшли заяви, у яких він повторно наголошує на тому, що КУ «ЦООУЗО» не оскаржило в касаційному порядку постанову апеляційного суду, а тому вимога про поновлення на роботі не підлягає касаційному перегляду.
У квітні 2023 року до Верховного Суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття касаційного провадження, мотивоване нерелевантністю постанов Верховного Суду, на які міститься посилання в касаційній скарзі, що, на його переконання, є підставою для застосування положень пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.
Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 , наведені у її відзиві на касаційну скаргу, про те, що постанова апеляційного суду не підлягає касаційному перегляду у частині вимоги про поновлення її на посаді провідного бухгалтера КУ «ЦООУЗО» у зв`язку з неоскарженням КУ «ЦООУЗО» постанови у цій частині в касаційному порядку, з таких підстав.
Згідно з частинами першою і другою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Позовна вимога ОСОБА_1 про поновлення на роботі є похідною від вимоги про визнання протиправним і скасування наказу Відділу освіти Менської міської ради від 17 грудня 2021 року № 51 «Про звільнення провідного бухгалтера централізованої бухгалтерії Відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 », так як лише у випадку визнання судом незаконним звільнення працівника з роботи він підлягає поновленню (частина перша статті 235 КЗпП України). У свою чергу, позовна вимога про стягнення з Відділу освіти Менської міської ради середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, оскільки лише у випадку винесення судом рішення про поновлення на роботі суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України).
Належить звернути увагу на те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, які задоволені судом апеляційної інстанції, були заявлені ОСОБА_3 саме до Відділу освіти Менської міської ради, на що вказує зміст прохальної частини її позовної заяви і заяви про зміну предмета позову.
У зв`язку з цим колегія суддів доходить висновку, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині підлягає перегляду в повному обсязі (в тому числі і в частині поновлення позивачки на роботі) за касаційною скаргою Відділу освіти Менської міської ради».
Не можемо погодитись із висновком колегії суддів щодо скасування оскарженої постанови апеляційного суду у частині позовної вимоги ОСОБА_1 до комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради», з таких мотивів.
1. Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.
1.1. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
1.2. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
2. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
2.1. Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).
2.2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
2.3. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
3. У справі, що переглядається:
інший відповідач (комунальна установа «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради) не скористався своїм правом подачі касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради свідчить про повну згоду з постановою апеляційного суду в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 до комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради»;
аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що Відділ освіти Менської міської ради не навів переконливих доводів, яким чином постанова апеляційного суду в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 до комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера КУ «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради», порушують його права та інтереси, за умови, що сама комунальна установа «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради не оскаржила постанову апеляційного суду в цій частині, тобто, погодилася з цим судовим рішенням;
Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 3 липня 2014 року). У заяві про закриття касаційного провадження від 10 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 наголошував, що комунальна установа «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради не оскаржила в касаційному порядку постанову апеляційного суду, а тому вимога про поновлення на роботі не підлягає касаційному перегляду.
3.1. Слід підкреслити, що відсутні будь-які перешкоди для поширення принципу диспозитивності в сфері трудових спорів, що підтверджується практикою Верховного Суду.
Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі № 134/1238/20 (провадження № 61-9723св22) зазначено, що:
«основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
У справі, що переглядається:
суди задовольнили позовні вимоги та визнали незаконним наказ ДП «ЦСЕНСМ» № 85-к/тр від 09 липня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, поновили позивача на роботі, стягнули з ДП «ЦСЕНСМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 142 960,84 грн та на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн;
ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» судові рішення не оскаржило, тобто фактично погодилось з ними;
Фонд державного майна України в касаційній скарзі не навів доводів, яким чином оскаржені судові рішення порушують його права та інтереси».
4. Тому колегії суддів оскаржену постанову апеляційного суду у частині позовної вимоги ОСОБА_1 до комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради» належало залишити без змін з мотивів указаних цій окремій думці.
Суддя В. І. Крат
Суддя Н. О. Антоненко