Справа № 357/3110/23
Провадження № 2/357/1344/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона з відповідачем з 02.07.2013 року по 19.12.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 19.12.2016 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу мешкає з позивачем. Рішенням суду від 10.08.2016 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дітей відповідного віку, починаючи з 07.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, а тому не має стабільного та регулярного доходу від якого повинна обчислюватися частка, державний виконавець визначаючи розмір аліментів, застосував до розрахунку середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Відтак, згідно з статистичними даними, середній розмір доходу становить 12743 грн., 1 / 4 частики з яких становить 3185 грн. Позивач вважає, що розмір аліментів на утримання доньки необхідно збільшити, оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак присуджених аліментів не вистачає. Поліна навчається в гімназії «Звитяга» початкової школи № 8 та виявляє бажання відвідувати гуртки, проте в школі та в їх мікрорайоні гуртків немає. В зв`язку з відсутністю безкоштовних гуртків та малим розміром аліментів, позивач не в змозі забезпечити бажання дочки відвідувати гуртки. Позивач має посадовий оклад 7800 грн., проживає у квартирі разом зі своєю матірю-пенсіонеркою, та сплачує комунальні послуги у розмірі понад 5000 грн. Утримувати дитину позивачці допомагає її хвора мати, яка має інвалідність 2 групи. Позивач не має автомобіля, не має іншого житла та немає додаткових джерел доходу. Водночас, як відомо позивачу, доходи відповідача значно підвищились та мають стабільний характер. Відповідач користується автомобілем марки «Фольцваген», який йому фактично належить але оформлений на його батька. На автомобілі він здійснює господарську діяльність, продаж акумуляторів, однак не зареєстрований як фізична особа підприємець. Квартиру, яку він придбав оформив на свою матір. Також має у власності земельну ділянку на масиві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м.Біла Церква, на якій побудував гараж та використовує його під склад свого товару. Крім того, позивач зазначила, що відповідач працездатний, інших дітей на утриманні не має. Дитина постійно потребує гарного харчування, навчання та одягу у зв`язку з її розвитком та зростанням на місяць необхідно приблизно 11 000 грн., з яких на повноцінне харчування дитина потребує 3000 грн., на одяг та взуття 3000 грн., на іграшки 1000 грн., на поповнення мобільного телефону, канцелярію в школу 1000 грн., на лікування 1000 грн., на відвідування щонайменше одного гуртка та репетиторів з навчання 2000 грн. Ця сума коштів необхідна для того щоб дитина росла та розвивалася, а також необхідно врахувати, що з віком потреби доньки збільшуються. А тому, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 10.08.2016 року у цивільній справі №357/7467/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн., щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, подав відзив на позов, та зазначив, що він фактично сплачує аліменти в розмірі 3185 грн., тобто в більшому розмірі, ніж встановлений КМ прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що становить 2833 грн. Позивач просить збільшити розмір аліментів до 7000 грн., безпідставно, без доказів того, що його витрати перевищують в місяць середній дохід 12743 грн. Відповідач заперечує факти користування автомобілем «Фольцваген», який належить його батьку, придбання квартири, яка належить матері, використання гаражу для підприємницької діяльності. Таким чином, взагалі не доводить обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені ч.1 ст.182 СК України. Відповідач заперечує, твердження позивача про те, що їх дитині потрібно на місяць 1000 грн. на іграшки, 1000 грн. на поповнення мобільного телефону та канцтовари; 1000 грн. на лікування, 2000 грн. на відвідування гуртків та репетитора. Наявні в матеріалах справи квитанції про придбання ліків, оплату житлово-комунальних послуг не свідчать про понесення позивачем витрат в середньомісячному розмірі 7000 грн. Відповідач вказав, що на даний час його матеріальний стан не покращився, він займається підприємницькою діяльністю , торгує з лотка на ринку, і перебуває на спрощеній системі оподаткування, при цьому його дохід не перевищує 12743 грн. Також, відповідач просив врахувати, що на його утриманні знаходиться батько, який є інвалідом 2 групи та потерпілим внаслідок ЧАЕС 1 категорії та мати, яка є особою похилого віку і потребують постійного догляду та матеріальної допомоги. Тому просив відмовити в позові.

Ухвалою судді від 14.04.2023 року відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного провадження (а.с.37).

27.04.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов з додатками (а.с.40 -43).

17.05.2023 року засобами електронного зв`язку від представника відповідача адвоката Коваленко Ю.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.44,45).

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2016 року /справа №357/7468/16 ц (а.с.8,9).

Встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, позивачем у справі за адресою: по АДРЕСА_1 (а.с.11).

Встановлено, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у 2-А класі гімназії «Звитяга» - початкова школа №8, обоє батьків займаються вихованням доньки (а.с.12).

Встановлено, що ОСОБА_1 працює у АТ «Ідея Банк» на посаді фахівця з касової роботи Білоцерківського відділення №1, з посадовим окладом 7800 грн. (а.с.13).

Згідно довідки відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.11.2022 року станом на 01.12.2022 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 становила 7524 грн.95коп. (а.с.10). Встановлено, що на час розгляду даної справи судом, заборгованість по аліментах відсутня.

В підтвердження позовних вимог позивачем надано квитанції на медикаменти, товарні чеки на планшет, квитанції на придбання одягу, квитанції на оплату комунальних послуг, копію посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії; експертний висновок №1512 ОСОБА_5 , (а.с.14,15, 18-21).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Також, згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Разом з тим, позивач не надала суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, відсутні докази в підтвердження покращення матеріального становища відповідача з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів, що надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану здоров`я. Більше того, само по собі збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст. 192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

При зверненні до суду позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження розміру витрат, які здійснюються нею для утримання дитини, а твердження про необхідність щомісячних витрат на придбання доньці іграшок на 1000 грн. та поповнення мобільного телефону і канцтоварів на 1000 грн., є необгрунтованими припущеннями.

При цьому, судом встановлено, що періодично, деякий час дитина сторін проживає з батьком та в той період перебуває на його утриманні, відповідач придбав доньці мобільний телефон та не заперечує в подальшому допомагати дитині за наявності можливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач не надала доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів. А також, є недоведеною вимога про зміну способу стягнення аліментів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12,13, 81,141,259,263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та їх збільшення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.07.2023року

Суддя О. Я. Ярмола