Справа №601/1905/23
Провадження № 2/601/514/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1905/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Остапчука П.І.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Сідорової І.А.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимоги, які у судовому засіданні були зменшені, про стягнення із відповідача на його користь 1 593 грн. 96 коп. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та судові витрати по справі. Позивач посилається на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000050, внесеному до ЄРДР 07 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Так, 06.09.2020 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із позивачем, умисно спричинив останньому легкі тілесні ушкодження. Відповідачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а також скеровано до суду обвинувальний акт. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року, що винесена у вищевказаній кримінальній справі, звільнено відповідача від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрито. В той же час цивільний позов, який позивач пред`явив в суд 17.05.2021 року і прийнятий судом до спільного розгляду з кримінальним провадженням про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не розглянутий судом по суті. Внаслідок скоєння відповідачем даного кримінального правопорушення позивач зазнав матеріальних збитків, а саме ним витрачені кошти: на заправку автомобіля, який він винаймав для поїздок у медичні заклади м. Тернопіль в сумі 1 009 грн. 83 коп.; на проведення оптичної когеренткої томографії очей у медичному центрі ТОВ «Десна» - 400 грн.; на купівлю ліків 183 грн. 63 коп. та на оплату послуг за надання професійної правничої допомоги у вищевказаному кримінальному провадженні - 11 000 грн. Окрім того, вказаними діями відповідача позивачу завдана моральна (немайнова) шкода, яка підлягає до стягнення з відповідача. Так, внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_1 пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої честі, гідності, тривоги і страху за своє здоров`я. Наслідки перенесеної психологічної і фізичної травм призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, це порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратливість,образливість,чутливість реакції, насторога, невпевненість в собі. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь 50 000 грн. заподіяної морально (немайнової) шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Остапчука П.І. зменшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Сідорова І.А. в судовому засіданні просять відмовити у задоволенні данного позову, оскільки позивачем не доведено, що відповідач вчинив протиправні дії, якими заподіяна будь-яка шкода ОСОБА_1 , відповідно жодна шкода не підлягає до відшкодування. До даної позовної заяви не надано жодних належних та допустимих доказів, що доводять завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди, не зрозуміло для чого позивач запраляв автомобіль і чому вона підлягає відшкодуванню, а також не доведено факту завдання моральних страждань та душевних переживань, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з неправомірними діями відповідача. Правнича допомога, що надана позивачу під час розгляду кримінального провадження, при розгляді даної справи, відшкодуванню не підлягає. Розмір заявлений витрат за надання правової допомоги позивачу неспівмірний із наданою адвокатом допомогою.

14 серпня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд за правилами загального провадження.

04 грудня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.09.2020; повідомлення про підозру від 30.12.2020; висновку експерта № 807 від 07.09.2020; копії клопотання ОСОБА_2 і його захисника адвоката Сідорової І.А. та ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року слідує, що 06 вересня 2020 року приблизно о 15 год. 00 хв. в результаті кримінально протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця повік лівого ока з частковим поширенням на виличну ділянку із саднами на його тлі у виличній ділянці, крововилив білкової оболонки лівого ока, садно крила носа зліва, синець верхньої губи зліва, крововилив слизової оболонки щоки справа із садном на його тлі, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000050 від 07.09.2020 року щодо ОСОБА_2 за частиною 1 статті 125 КК України закрито. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки з дня вчинення ним кримінального проступку минуло понад 2 роки.

У період з 09.09.2020 по 17.09.2020 ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою, що стверджується записом в амбулаторній картці ОСОБА_1 ; копією ренгензнімка від 09.09.2020; консультативним висновком спеціаліста від 17.09.2020 та заключенням лікаря ОСОБА_3 .

Позивачем до позовної заяви додано чеки на обстеження, придбання медикаментів та заправку автомобіля на суму 1 593 грн. 96 коп., які є належними доказами понесених витрат на лікування позивача.

В судовому свідок ОСОБА_4 пояснив, що він шукав свого кота і почув, що хтось кричить «не бий». Згодом позивач пробіг повз нього, сів в машину і поїхав. Позаду ішов ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, обставини вчинення кримінального правопорушення та вина ОСОБА_2 у його вчиненні не потребує доказування, оскільки встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення для спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 76, частиною першою статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, сформульованого у Постанові від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14, у справах про відшкодування майнової шкоди законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Докази, які б ставили під сумнів надані позивачем відомості про розмір заподіяної йому майнової шкоди, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, позивачем надано належні докази на підтвердження понесених витрат у розмірі 1 593 грн. 96 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом.

Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення, позивач безумовно зазнав душевних страждань та переніс стрес.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях у зв`язку із отриманням легких тілесних ушкоджень, внаслідок протиправних дій відповідача, які супроводжувались перенесенням фізичного болю, та емоційним стресом, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в його заподіянні, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу завданої діями відповідача моральної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, які настали внаслідок кримінального правопорушення, їх тривалість та наслідки, істотність вимушених змін у його житті, пов`язані з цим його моральні переживання, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

Даний розмір відшкодування завданої кримінальним правопорушення моральної шкоди, на переконання суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні, тому позов підлягає до часткового задоволення.

КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Такий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що у стягненні із відповідача на користь позивача 11 000 гривень понесенних останнім судових витрат по розгляду кримінального провадження № 0000050 від 07.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_2 за частиною 1 статті 125 КК України, а саме витрат на професійну правничу допомогу, слід відмовити.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням наведеного суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивача понесенні останнім судові витрати по справі, а саме витрати на професійну правничу допомогу, яка згідно поданого розрахунку та квитанцій від 18.07.2023 і 19.07.2023 становить 8 000 грн.

Окрім того суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 15, 16, 76, 77, 133, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1168, 1177 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 593 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто три) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок спричиненої матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000 (вісім тисяч) гривень понесених судових витрат по справі.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001 код 22030106.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 28.12.2023.

Головуючий: