10.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/7028/23
Провадження № 2з/205/436/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

10 липня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову,

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено до суду вищезазначену заяву, яку отримано канцелярією суду 07 липня 2023 року та передано судді 10 липня 2023 року. В обґрунтування заяви про забезпечення позову до подачі позову зазначив, що до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська подається позовна заява про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини з батьком за місцем його проживання. Вказує, що 11 червня 2023 року відповідач ОСОБА_2 таємно вивезла дитину за кордон не попередивши його про свій намір та не дала можливості попрощатися з дитиною. Зазначає, що з метою збереження соціальних зв`язків малолітнього ОСОБА_3 та збереження його порушених контактів з батьком є необхідність в забезпеченні позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути сина ОСОБА_3 до його фактичного місця реєстрації: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо заміни місця проживання дитини до вирішення спору про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини з батьком з місцем його проживання. Вказує, що в цьому випадку існує гостра необхідність в забезпеченні позову, у зв`язку з чим, просив суд забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути сина ОСОБА_3 до його фактичного місця реєстрації: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо заміни місця проживання дитини до вирішення спору про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини з батьком з місцем його проживання.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, заява про забезпечення позову розглядається без участі сторін у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно дост.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, абзац 1 частини 10 статті 150 ЦПК України встановлює, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не являється основою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що фактичне місце реєстрації проживання заявника ОСОБА_1 є також зареєстрованим місцем реєстрації проживання сина ОСОБА_3 , тобто, ОСОБА_1 по суті просить зобов`язати ОСОБА_2 повернути сина до місця проживання дитини, яке є також фактичним місцем проживання заявника.

Таким чином, судом встановлено, що задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо зміни місця проживання дитини до вирішення спору про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини з батьком за місцем його проживання фактично вирішить спір про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини з батьком за місцем його проживання по суті, тобто, вимога заяви про забезпечення позову є тотожною з позовними вимогами, а тому вжиття таких заходів не допускається, оскільки це суперечить приписам ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Крім того, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України запроваджено воєнний стан, який у подальшому було продовжено.

Враховуючи запровадження воєнного стану на території України, суд звертає увагу, що в умовах воєнного стану неможливо визначити, яке саме місце буде найбільш безпечним для проживання малолітньої дитини на час розгляду цивільного позову ОСОБА_1 , а відтак, є безпідставними вимоги заявника щодо зобов`язання матері ОСОБА_2 повернути сина ОСОБА_3 до його фактичного місця реєстрації: АДРЕСА_1 , та заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо заміни місця проживання дитини до вирішення спору про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, для проживання дитини з батьком з місцем його проживання.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.П. Терещенко

.