Справа № 758/7058/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Губенко О. М.,

заінтересованої особи (боржника) - ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Палм Авто», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков О.О. звернувся до Подільського районного суду м. Києва із поданням про визначення частки майна в спільній сумісній власності, у якому просить визначити частку майна боржника - ОСОБА_1 у мані, яким він володіє спільно з колишньою дружиною ОСОБА_2 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги подання мотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О.О. перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення коштів з ОСОБА_1 , до складу якого входять виконавчі провадження:

- № НОМЕР_3 по виконанню виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 758/7058/21 виданого 17.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Палм Авто» матеріальні збитки, завдані внаслідок знищення автомобіля у сумі 111 515,00 грн, а також 98900,00 грн на відшкодування упущеної вигоди:

- № НОМЕР_4 по виконанню виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 758/7058/21 виданого 17.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Палм Авто" понесені ним судові витрати у сумі: 3313,50 грн судового збору та 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем 25.08.2022 винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4.

Копії постанов про відкриття виконавчих проваджень направлено сторонам виконавчого провадження, в тому числі на адресу ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця від 25.08.2022 об`єднано виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_2.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано на праві власності квартиру, загальною площею 41,90 кв.м., житловою площею 20,10 кв.м., реєстраційний номер майна 31539360, кількість кімнат - 1, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2482, посвідченому 27.09.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В.

Приватним виконавцем 25.08.2022 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на вказану належну боржнику квартиру.

Постановою приватного виконавця від 25.10.2022 накладено арешт на кошти боржника у банківських установах, що є учасниками обміну.

За інформацією банківських установ грошові кошти боржника у банківських установах відсутні.

За інформацією МВС України на запит приватного виконавця у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспорті засоби.

Державна податкова служба України повідомила приватного виконавця про відсутність інформації про відкриті рахунки у банках, а також інформації щодо одержання боржником доходів.

Таким чином, ОСОБА_1 не працевлаштований, доходів не одержує, зареєстрованого за боржником майна, окрім квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виконавцем не виявлено.

На запит приватного виконавця Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією листом від 10.11.2022 № 106-7275 повідомлено, що відповідно до даних інформаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Києва» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована одна особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.06.2015 по теперішній час.

КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на запит приватного виконавця надало листом від 11.01.2023 технічну документацію на вищевказану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

При виконанні рішення приватним виконавцем встановлено, що згідно актового запису про шлюб №599 від 10.08.2007 у відділі РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи з презумпції виникнення права спільної сумісної власності. ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте в шлюбі.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України таке майно вважається таким, що належить подружжю - дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Якщо майно придбане під час шлюбу, а реєстрація прав на нього злійснена лише на ім`я одного з подружжя, це не спростовує презумпції належності його ло спільної сумісної власності подружжя. Іншими словами, якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано, наприклад, лише дружину, це ще не значить, що вона є одноосібним власником майна, на відміну від майна, яке є особистою приватною власністю одного з подружжя з підстав, визначених законом.

3 огляду на викладене, придбане після реєстрації шлюбу нерухоме майно, а саме: квартира загальною площе 41,90 кв.м., житловою площею 20,10 кв.м.., реєстраційний номер майна 31539360, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2482, посвідченому 27.09.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В., є об`єктом права спільної сумісної власності боржника ОСОБА_1 та його дружини - ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними документами.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян приватному виконавцю стало відомо, що 12.04.2013 реєстратором відділу РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві внесено відомості щодо розірвання шлюбу між боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підстава розірвання шлюбу є рішення Подільського районного суду міста Києва № 2607/8630/12 виданого 10.12.2012.

Тому, на цей час шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 є розірваним з 12.04.2013, тобто більше десяти років.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

У судовому засідання боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 проти задоволення подання не заперечували.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О.О. та заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили.

Представник стягувача ТОВ «Палм Авто» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути подання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши подання приватного виконавця, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що подання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О.О. перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення коштів з ОСОБА_1 , до складу якого входять виконавчі провадження:

- № НОМЕР_3 по виконанню виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 758/7058/21 виданого 17.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Палм Авто» матеріальні збитки, завдані внаслідок знищення автомобіля у сумі 111 515,00 грн, а також 98900,00 грн на відшкодування упущеної вигоди:

- № НОМЕР_4 по виконанню виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 758/7058/21 виданого 17.08.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Палм Авто" понесені ним судові витрати у сумі: 3313,50 грн судового збору та 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано на праві власності квартиру, загальною площею 41,90 кв.м., житловою площею 20,10 кв.м., реєстраційний номер майна 31539360, кількість кімнат - 1, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2482, посвідченому 27.09.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України.

Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність- це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.08.2007 між боржником та заінтересованою особою був зареєстрований шлюб, який відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.12.2012 розірвано.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта право власності на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , дата державної реєстрації права власності 27.09.2010.

Отже, вказана квартира набута у власність під час перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17).

Разом з тим, в межах розгляду даного подання вказана презумпція спростована не була та не оспорювалась.

Суду не подавалось ні рішення суду в іншій справі, ні будь-які докази, які б доводили, що майно в якому визначається частка боржника, є особистим майном іншого з колишнього подружжя. За таких обставин, суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні колишнього подружжя є рівними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця в частині визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як 1/2, оскільки під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Враховуючи також розміри витрат виконавчого провадження відповідне визначення частки є спірмірним до розміру боргу і не буде надмірним втручанням у мирне володіння боржником своїм майном.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 353, 354, 443, 446 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України, 356, 357, 368 Цивільного кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Палм Авто», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою - задовольнити.

Визначити частку майна боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у розмірі 1/2 частини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Головчак