10.07.2023 Справа № 756/4380/23
№2/756/2931/23
№756/4380/23
Р І ШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

В квітні 2023 року позивачка через адвоката Норик М.В. звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача.

Позов обґрунтований тим, що 03 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір №58В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність).

Згідно з рахунком-фактури №71201, 03.02.2022 року та рахунком-фактури №71202, 03.02.2022 року позивач на виконання пунктів 5.2, 5.3 Договору здійснила оплату на користь медичного закладу грошові кошти у розмірі 55283,00 грн., яка складається з: амбулаторного спостереження вагітних (з 6 тижня), пакет «Максимальна турбота», програма 1, (одноплідна вагітність) з ПДВ - 46683,00 грн., страховий платіж «Захищена вагітність -одноплодова» програма 1 - 3600,00 грн., та доплата за ведення вагітності завідувачем жіночої консультації - 5000,00грн.

24.02.2022 року в Україні розпочалися бойові дії, зокрема у м.Києві. Указом Президента № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на всій території країни запроваджено воєнний стан. Через активні бойові дії робота пологового будинку «Лелека» була призупинена, пацієнтів медичний заклад перестав приймати та пологи не проводив. За таких підстав для збереження життя та здоров`я позивач змушена була покинути територію України та народжувати дитину в Шотландії.

Співробітники ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» тривалий період часу для врегулювання питання та надання актуальної інформації щодо повернення коштів на зв`язок не виходили. Після чого ОСОБА_1 самостійно декілька разів телефонувала до Медичного закладу, однак чіткої інформації щодо терміну повернення коштів не отримала.

Позивачкою на електрону пошту ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було надіслано заяву про повернення коштів (письмова вимога Пацієнта), однак належної відповіді знову отримано не було.

07.03.2023 року представником позивача на адресу відповідача було надіслано вимоги про повернення коштів за договором №58В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одно плідна вагітність).

Враховуючи умови договору зазначає, що відповідач має повернути кошти після одержання вимоги.

Просить суд стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь позивача грошові кошти за договором №58В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) від 03.02.2022 року та доплата за ведення вагітності завідувачем жіночої консультації в розмірі 36563,00 грн.

Представник позивача до судового засідання надала заяву про розгляд справи без його участі та участі представника позовні вимоги підтримють у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. 22.05.2023 року відповідачем подано відзив на позов в якому він посилався на те, що між позивачем 03.02.2022 р. було укладено Договір № 58В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) (далі- договір спостереження).

Відповідно до п.2.1 договору спостереження Медичний заклад взяв на себе зобов`язання надати Пацієнту медичну допомогу, що полягає в проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності Пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених в Медичному закладі, яку Пацієнт зобов`язується прийняти і виконати та сплатити на умовах даного Договору.

Позивачем за договором №58В/02/2022 сплачено 03.02.2022 року за рахунком-фактурою №71201 за амбулаторне спостереження вагітних (з 6- тижня), пакет «Максимальна турбота», програма 1, (однопілідна вагітність) в розмірі 46 683,00 грн; з ПДВ та страховий платіж у розмірі 3600,00 грн.

Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003661 від 03.02.2022 року сплачена позивачем сума у розмірі 3600 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Пацієнтом за час спостереження вагітності, було використано послугу на суму 15 120,00 грн. Вартість невикористаних послуг згідно договору спостереження становить 31563,00 грн.

Крім того, позивачем була здійснена доплата за ведення вагітності завідувачем жіночої консультації в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №71202 від 03.02.2022року.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на таких підставах.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 03.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір №58В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність).

Згідно з рахунком-фактури №71201, 03.02.2022 року позивач на виконання пунктів 5.2, 5.3 Договору№58В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність). здійснила на користь медичного закладу грошові кошти у розмірі 50283,00 грн., яка складається з: амбулаторне спостереження вагітних (з 6 тижня), пакет «Максимальна турбота», Програма 1, одноплодова вагітність - 46683,00 грн.; страховий платіж «Захищена вагітність - одноплодова» програма 1 - 3600,00 грн.

Крім того, позивачем була здійснена доплата за ведення вагітності завідувачем жіночої консультації в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №71202 від 03.02.2022року.

24.02.2022 року в Україні розпочалися бойові дії, зокрема у м.Києві. Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан. Через активні бойові дії роботу пологового будинку «Лелека» було призупинено, пацієнтів медичний заклад перестав приймати та пологи не проводив. У зв`язку з цим між позивачем та відповідачем не було укладено Основний договір. За цих підстав позивач для збереження життя та здоровя була вимушена покинути територію України та народжувати дитину в Шотландії.

Представником позивача на адресу відповідача було надіслано претензії про повернення коштів, разом з тим кошти повернуто не було не дивлячись на те, що відповідно до умов договору відповідач повинен повернути кошти.

У листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24.02.2022 р. є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов Договору з сплачені позивачкою кошти не повернув.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, які зазначені у електронних повідомленнях відповідача, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Втім, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором №58В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Максимальна турбота» з 6-13 тижнів - до пологів (одно плідна вагітність) від 03.02.2023 року та доплату за ведення вагітності завідувачем жіночої консультації в розмірі 36 563,00 грн.

Окрім того позивачем заявлена вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00гривень.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Норик М.В. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання юридичної правової допомоги №06/23.

Відповідно до розрахунок суми судових витрат убачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги на загальну суму 5000,00грн.

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, розміру частки позовних вимог, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (, м. Київ, вул. Квітки Цісик, 56) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за договором № 58В/02/2022 про надання медичної допомоги(спостереження вагітності) від 03.02.2022, року в розмірі 36 563 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00гривень, судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко