Справа № 562/1410/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"06" липня 2023 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретаря судових засідань Парфенюк Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Земляприватінформ» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Земляприватінформ» заборгованість за договором про надання послуг від 26 травня 2020 року в розмірі 47539 грн. 18 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2023 року головуючим в справі визначено суддю Кушніра О.Г.

Ухвалою суду від 01 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, яку вирішено розглянути за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання в приміщенні на 12:00 годину 25 травня 2023 року, яке не відбулося за клопотанням відповідача.

04 липня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючому в справі судді Кушніру О.Г., мотивуючи тим, що він має сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, оскільки суддя розглядав цивільну справу №562/644/21 між тими самими сторонами, предметом якої було визнання недійсним договору про надання послуг від 26 травня 2020 року, та в судді вже сформувалася думка з приводу справи.

З`ясувавши обставини справи суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ч.8 ст.40 ЦПК України).

Пунктом 5 ч.1 ст.36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11), зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Доводи відповідача про неможливість розгляду даної справи головуючим суддею Кушніром О.Г. та наявність у нього упередженості та необ`єктивності у зв`язку розглядом цивільної справи №562/644/21 між тими самими сторонами, предметом якої було визнання недійсним договору про надання послуг від 26 травня 2020 року, є помилковими та безпідставні, оскільки предмети цих справ є різними, хоча й стосуються одного правочину.

Водночас, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно ст.9 Конституції України, ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09 листопада 2006 року, в справі "Фельдман проти України" від 8 квітня 2010 року).

Згідно п.2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді", схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, допускається відвід (самовідвід) судді у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості, з метою відновлення довіри та забезпечення права особи на справедливий і публічний розгляд її справи безстороннім судом, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого відповідачем відводу.

Відповідно до ч.1ст.41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.36 , 40-41, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заявлений відповідачем відвід судді Кушніру Олегу Григоровичу - головуючому в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Земляприватінформ» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволити.

Дану цивільну справу передати в канцелярію суду для повторного авторозподілу в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: