Справа № 128/1680/16-ц
УХВАЛА

07 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Савченко Я.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування; за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться вищевказана цивільна справа.

До судового засідання представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвокат Самородова О.П. подала суду заяву про розгляд даної цивільної справу її відсутність. Згідно заяви, зустрічну позовну заяву підтримує, в задоволені первісного позову просить відмовити. (т.3, а.с. 80).

До судового засідання представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - адвокат Гайдамака С.В. подала суду заяву про розгляд даної цивільної справу її відсутність. Згідно заяви, зустрічну позовну заяву підтримує, в задоволені первісного позову просить відмовити. (т.3, а.с. 81).

Позивачка ОСОБА_1 до судових засідань не з`являлася численну кількість разів, надававши при цьому заяви про відкладення судового розгляду, у зв`язку з тим, що її адвокат Каранух А.П. мобілізований та проходить службу в ЗСУ, що підтверджується її заявами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання без участі нез`явившихся осіб та без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, його представник не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Крім того Верховний Суд у своїй постанові від 22.05.2019 року по справі №310/12817/13 вказав, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені у статті 257 ЦПК України наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, враховуючи, що позивач не з`являється у судові засідання, не надавши докази щодо причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час. Одночасно суд звертає увагу, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 не була позбавлена можливості здійснювати захист своїх прав за допомогою іншого адвоката. Доказів зворотного також суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим залишити без розгляду первісну позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 247, 257, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Первісну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування залишити без розгляду.

Продовжити слуханням розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.А. Ганкіна