Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 755/4973/23
Номер провадження 22-ц/824/13756/2023
Головуючий у суді першої інстанції Яровенко.Н.О.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
28 грудня 2023 року місто Київ

Номер справи 755/4973/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О., в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва.

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 10 вересня 1999 року по 01 липня 2009 року зі ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3 . Враховуючи, що відповідач не працював, не надав позивачу з сином матеріальної допомоги, у 2009 році відносини між ними були припинені. Після припинення відносин син залишився проживати з позивачем до сьогодні.

24 липня 2019 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина. Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 станом на 15.03.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46 666,60 грн.

На сьогодні ОСОБА_3 вступив до Державного торгово-економічного університету і є студентом першого курсу факультету торгівлі та маркетингу денної форми навчання, що підтверджується довідкою №1542 від 29.03.2023 року.

Згідно Договору про надання освітньої послуги від 14 вересня 2022 року 1738д/6к2022 загальна вартість навчання складає 123 800 грн. Враховуючи, що між сторонами в добровільному порядку не досягнуто згоди, щодо оплати навчання сина позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 13.04.2023 року до 30.06.2026 року. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неправильне встановленням обставин, які мають значення для справи, внаслідок неподання ним доказів з поважних причин, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що у зв`язку з поважною причиною, його хворобою, він не мав можливості подати суду певні докази та заперечення на позов. Судом не взято до уваги його стан здоров`я, адже внаслідок хвороби, з 29.06.2023 йому встановлено інвалідність 2 групи. Саме через перебування у лікарні в зв`язку з хворобою, він не мав можливості подати суду докази про наявність на його утриманні непрацездатної матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та довідку про відсутність у нього доходів тривалий час. Судом не було взято до уваги його стан здоров`я. Відповідач вважає, що його стан здоров`я та його матеріальний стан не надають йому можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Зауважує, що під час фактичних шлюбних відносин з позивачем ним в 2005 році була придбана трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Після припинення громадянського шлюбу син залишився проживати з матір`ю. В зв`язку з чим, він з позивачем уклали усну угоду про те, що він не буде претендувати на житло, все залишається позивачу з сином, а до нього не буде жодних матеріальних вимог зі сплати аліментів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що відповідач добровільно не утримував свого сина. Звертає увагу апеляційного суду на ту обставинну, що відповідач зазначає, що у нього є дохід у вигляді заборгованості по заробітній платі від нового власника підприємства, на якому він призначений на посаду виконуючого обов`язки директора і він його повинен незабаром отримати. Окрім того, відповідач не піклувався та не утримував свою матір та як вона мешкає у Вінницькій області та отримує пенсію. Відповідач, маючи заборгованість зі сплати аліментів, придбав автомобіль, який він приховує від виконавчої служби та на який державним виконавцем накладено арешт і оголошено розшук. Отже, відповідач має можливість купувати для себе дорогі речі, не сплачувати при цьому заборгованості зі сплати аліментів на утримання своєї дитини.

Зауважує, що також має слабкий стан здоров`я й достатній перелік захворювань, крім того, у неї на утриманні, крім сина, перебуває хвора мати пенсіонер.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.5)

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з матір`ю.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно довідки Державного торговельно-економічного університету № 1542 від 29 березня 2023 року в є студентом 1 курсу, що здобуває ступінь вищої освіти "бакалавр" денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету. Закінчує навчання за навчальними планами здобувача ступеня вищої освіти "бакалавр" в червні 2026 року.

Відповідно до Договору про навчання у Державному торговельно-економічному університеті № ФТМ22-076-БД/215 від 20 серпня 2022 р. ОСОБА_3 вступив на денну форму навчання на контрактній основі до Державного торговельно-економічного університету, термін навчання 3 роки 10 місяців (а.с.15).

Відповідно до Договору №1738 д/6к-2022 від 14 вересня 2022 р. про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Державному торговельно-економічному університету (який є невід`ємним додатком до Договору про навчання у Державному торговельно-економічному університеті від 20 серпня 2022 року №ФТМ22-076-БД/6) загальна вартість освітньої послуги становить 123 800 гривень (а.с 16 зворот).

Таким чином, ОСОБА_3 є повнолітнім сином сторін по справі, який продовжує навчання.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Судом вірно встановлено, що повнолітній син сторін по справі продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, джерел для існування не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилалась на те, що матеріальне утримання сина забезпечує саме вона, відповідач допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає. Син навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості поєднувати навчання із оплачуваною працею, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні позивача. В той час як відповідач є працездатною особою та має змогу надавати допомогу сину, який навчається.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що через хворобу та перебування у лікарні він не мав можливості взяти участь у розгляді справи судом першої інстанції в зв`язку з чим долучає нові докази до апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає причини пропуску відповідачем строку, визначеного законом на подання доказів суду, поважними, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції відповідач перебував у лікарні у зв`язку з гострим інфарктом міокарда, що підтверджено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. Суд приєднує подані відповідачем нові докази до матеріалів справи.

Так, згідно довідки до акту огляду МСЕК № 2, серія 12ААВ, № 770805 ОСОБА_2 встановлено інвалідність 2 групи з 29.06.2023. (а.с 72). Таким чином, на час ухвалення рішення судом першої інстанції, відповідач вже був особою з інвалідністю. Довідка видана відповідачеві 12.07.2023. У розпорядженні суду першої інстанції не було такої інформації і, відповідно, вона не могла бути врахована судом при вирішенні спору по суті.

Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 31.05.2023 інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2021 року по 1 квартал 2023 року відсутня (а.с. 75). Таким чином, відповідач не має доходів тривалий час.

Згідно копії паспорта матері відповідача - ОСОБА_4 , вбачається, що вона є пенсіонером, 1936 року народження. А відтак, ОСОБА_2 , відповідно до вимог закону, зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу. (а.с. 76).

Суду першої інстанції, зазначені ОСОБА_2 , обставини відомі не були так як останній за станом здоров`я не мав можливості взяти участь у розгляді справи.

Тому колегія суддів, бере до уваги вищевказані обставини, однак вважає, що це не звільняє відповідача від утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки відповідач, у відповідності до вимог закону, буде отримувати відповідну пенсію у зв`язку з інвалідністю. Крім того, відповідно до змісту довідки МСЕК, відповідач може працювати в створених умовах. Таким чином, відповідач не довів суду, що він не спроможний надавати допомогу сину.

Оцінивши усі в сукупності зібрані по справі докази, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду та зменшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки суд першої інстанції не міг в повній мірі взяти до уваги стан здоров`я відповідача та його матеріальний стан.

Таким чином, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, з урахуванням зазначених вище обставин, підлягає зменшенню з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що син відповідача - ОСОБА_3 є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення.

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, змінити.

Зменшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу).

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна