ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

26 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 755/19604/21

провадження № 61-6046св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Забаріна Антона Федоровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд»

АТ «Укрзалізниця».

Стягнено з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1 112 934,88 грн з урахуванням необхідності сплати обов`язкових податків та зборів.

Стягнено з АТ «Укрзалізниця» в дохід держави судовий збір у загальному розмірі 12 121,75 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня

2023 року допущено негайне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року в частині присудження середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі

78 511,50 грн з урахуванням необхідності сплати обов`язкових податків та зборів.

Допущено негайне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця».

Постановою Київського апеляційного суду від 23 березня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року змінено в частині стягнення з АТ «Укрзалізниця» в дохід держави судового збору у розмірі 12 121,75 грн, зменшено розмір судового збору до

12 037,35 грн.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року залишено без змін.

21 квітня 2023 року АТ «Укрзалізниця» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій з урахуванням нової редакції просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2023 року й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

25 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Забарін А. Ф. подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Одночасно у відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Забарін А. Ф. просив вирішити питання про розподіл судових витрат, зазначивши, що передній розрахунок судових витрат, які очікує понести позивач на правову (правничу) допомогу адвоката, становить 30 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2023 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року

в незміненій частині та постанову Київського апеляційного суду від

23 березня 2023 рокузалишено без змін.

Поновлено виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від

27 грудня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від

23 березня 2023 року.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

01 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Забарін А. Ф. через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяви, у яких просить винести додаткове рішення, яким стягнути з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в загальному розмірі 15 000,00 грн.

Заяви, які є ідентичними, мотивовані тим, що у відзиві на касаційну скаргу позивач повідомляв про те, що попередній розрахунок судових витрат, які він очікує понести, становить 30 000,00 грн, та просив суд вирішити питання про їх розподіл. При цьому вказує, що розмір судових витрат становить

15 000,00 грн за підготовку відзиву на касаційну скаргу, що підтверджується копіями договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19 грудня 2022 року, актом наданих послуг до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 грудня 2023 року.

До клопотань представник ОСОБА_1 - адвокат Забарін А. Ф. додав докази направлення копії заяв на адресу АТ «Укрзалізниця».

Аргументи інших учасників справи

14 грудня 2023 року представник АТ «Укрзалізниця» - адвокат Килівник Р. С. подав до Верховного Суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, у яких просить

у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Заперечення мотивовані тим, що, обґрунтовуючи спосіб та строки подання заяви про ухвалення додаткового рішення, заявник посилається на норми ГПК України, що є підставою для відмови в задоволенні заяви. Позивач до закінчення судових дебатів не зазначив та не деталізував розмір витрат на професійну правничу допомогу, не надав попереднього розрахунку витрат. Заявник також не надав доказів документального підтвердження понесених витрат. Заявлений до стягнення розмір витрат є завищеним і не відповідає критерію їх розумності та складності справи.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення

з цього питання.

Норма частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судових дебатів немає.

Указані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною

у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Із матеріалів справи відомо, що у відзиві на касаційну скаргу представник

ОСОБА_1 - адвокат Забарін А. Ф. ставив питання про розподіл судових витрат та вказував попередній розмір судових витрат, які позивач очікує понести на правову (правничу) допомогу адвоката, у сумі 30 000,00 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних

з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі

№ 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг

та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення

з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі само висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від

09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду касаційної інстанції надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19 грудня 2022 року, укладений між адвокатом Забаріним А. Ф. і Кундиревичем А. І., де у пункті 2.1 сторони узгодили, що гонорар адвоката за підготовку відзиву на касаційну скаргу становить 15 000,00 грн, та акт наданих послуг від 01 грудня 2023 року до цього договору, з якого відомо, що адвокат надав, а клієнт прийняв такі послуги: підготовка відзиву на касаційну скаргу АТ «Укрзалізниця» шляхом ознайомлення з касаційною скаргою, правового аналізу касаційної скарги. Клієнт прийняв результати наданих послуг без зауважень. Вартість наданих послуг становить 15 000,00 грн.

Висновки за результатом розгляду заяв

З огляду на наявність заперечення АТ «Укрзалізниця» на заяву про ухвалення додаткового рішення, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлена представником ОСОБА_1 сума в розмірі 15 000,00 грн є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді касаційної інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок

АТ «Укрзалізниця», з урахуванням його заперечень, необхідно зменшити до 10 000,00 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, співмірності конкретним обставинам справи з урахуванням її складності та необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтями 133, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Забаріна Антона Федоровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройца, 5, м. Київ, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 10 000,00 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили

з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська