Справа № 2-1444/11
Провадження № 2-зз/638/41/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участі секретаря Межирицької В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначає, що 21.02.2011 було забезпечено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» на накладено арешт в межах суми позовних вимог на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, заборонено будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, обмежено у праві виїзду за межі відповідача. На теперішній час ухвала суду в частині обмеження у праві виїзду діє, про що свідчить відмова у перетині державного кордону. ОСОБА_1 вважає, що ухвала порушує її право на вільне пересування та в умовах воєнного стану обмежує її право на життя та безпеку.

Представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся з заявою про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову у його відсутність.

Позивач, та відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 381614 грн, судовий збір у сумі 1700 грн та витрати ІТЗ 120 грн. Рішення набрало законної сили 22.12.2011.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2011 вжито заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту у межах суми позовних вимог у розмірі 381614,48 грн на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , заборонивши будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, обмежено у праві виїзду за межі ОСОБА_1

27.07.2014 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова частково скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 21.02.2011, а саме скасовано накладення арешту у межах суми позовних вимог у розмірі 381614,48 грн на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , заборонивши будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Заходи забезпечення позову обмеження у праві виїзду за межі України діють станом на 10.07.2023, що також підтверджується рішенням Державної прикордонної служби України від 05.05.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні Державного кордону на виїзд з України.

Згідно ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Аналогічні норми була передбачена ч.ч. 3, 4 ст. 2 ЦПК УКраїни в редакції, яка була чинною на день ухвалення судом про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналогічні норми були передбачені у ст.ст. 151, 152 ЦПК України в редації, яка була чинною на день постановлення судом згаданої ухвали про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що наразі в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову. Не було такої норми у ст. 151 ЦПК України в редакції, яка була чинною на день постановлення оскарженого ухвали про забезпечення позову.

Відповідні правові висновки про неможливість забезпечення позову шляхом обмеження виїзду за кордон викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц, провадження № 61-47217св18, від 12 лютого 2020 року.

Отже, захід забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України відповідача порушує права ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Заходи забезпечення позову, а саме обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , які вжито ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2011 у справі №2-1444/11- скасувати.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Копію ухвали, після набрання нею законної сили, направити всім особам, яких стосувалось забезпечення позову та відповідним державним та іншим органам для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», МФО 3052299 рах. № НОМЕР_1 (для погашення заборгованості та судових витрат, ), адреса для листування м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50,49094, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, 01001.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

СУДДЯ - І.В. Семіряд