Справа №:755/4741/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна посилаючись на те, що він познайомився з відповідачем у 2008 році, між ними зав`язалися теплі і приязні стосунки та вони почали зустрічатися. Через деякий час відносини між ними стали міцнішими і з жовтня 2010 року вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за місцем тодішньої реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання однією сім`єю у них народилась дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаній вище квартирі позивача, відповідача та дитина проживали з жовтня 2010 року по жовтень 2013 року. Через деякий час сім`я позивача та відповідача перейшли мешкати до квартири АДРЕСА_2 , яка належала матері позивача. В цій квартирі проживали у період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року. У січні 2015 року сім`я позивача та відповідача змінила місце проживання та перейшла проживати до квартири АДРЕСА_3 , ЖК «Камфорт Таун», де проживали до січня 2021 року. У 2020 році квартира на Регенераторній була продана. Отримані від продажу грошові кошти сім`я позивача та відповідача вирішила вкласти у придбання квартири у ЖК «Каховський» за адресою: АДРЕСА_4 . У даній квартирі сім`я позивача та відповідача проживали з січня 2021 року по теперішній час, хоча місце реєстрації позивача залишилось за адресою : АДРЕСА_5 . Відповідач разом із сином зареєстровані в квартирі АДРЕСА_6 . Дана квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 . Приблизно з серпня 2022 року у сім`ї позивача та відповідача почали виникати сварки, що переростали у скандали, що були викликані неправильною поведінкою відповідача. З незрозумілих для позивача причин відповідач почала казати, що їх стосунки припинені та вимагати , щоб позивач зібрав речі і залишив квартиру. Приблизно в грудні 2022 року відносини між позивачем та відповідачем погіршились і позивач зібрав деякі речі та перейшов мешкати в інше житло за адресою АДРЕСА_5 . На теперішній час особисті речі позивача знаходяться в квартирі по АДРЕСА_7 , яка є об`єктом права спільного майна сторін. Позивач та відповідач протягом спільного проживання однією сім`єю проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, робили спільні витрати, мали спільний бюджет, купували побутові речі, відпочивали за кордоном, брали кредити на придбання побутових речей та побутової техніки для спільного користування, тобто були пов`язані веденням спільного побуту та домашнім господарством, мали взаємні права та обов`язки притаманні сім`ї. У період спільного проживання вони вели спільне господарство, робили ремонт, придбавали продукти, побутові речі, техніку, піклувалися один про одного.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

27.04.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що дійсно позивач та відповідач мали приятельські стосунки в результаті яких народився син, але факт народження сина від стосунків з позивачем не може свідчити про те, що між ними у вказаний період часу склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, що мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом і мали спільні права та обов`язки. Від позивача вона ніколи не отримувала пропозиції одружитися, перебувала з ним у дуже важких моральних для неї відносинах, тому їх відносини не можливо навіть рахувати як відносини притаманні сім`ї. Позивач та відповідач не мали спільного бюджету, позивач завжди приходив до дитини з порожніми руками, а головне це ставлення до дитини, все було на відповідачеві. Долучені до матеріалів справи фото речей та побутової техніки не є доказом проживання позивача та відповідача однією сім`єю. Позовні вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не піддягають. Що стосується визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_6 , то дана квартира не може бути визнана об`єктом спільної власності виходячи з наступного. 08.11.2013 року нею, її матір`ю та рідною сестрою було укладено попередній договір купівлі-пролажу квартири АДРЕСА_8 . Дана квартира належала їм в рівних частках. 12.11.2013 року нею було укладеного договір з ТОВ «Компанія з управління активами «Валприм», ТОВ «Інформаціно-депозитарний центр «Глобал» договір купівлі-продажу облігацій на придбання квартири АДРЕСА_3 . 20.11.2013 року було укладено основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 (кошти від продажу даної квартири, яка була набута шляхом приватизації) в сумі 518 795, 00 грн. вона внесла для придбання квартири АДРЕСА_3 . 30.11.2020 року між відповідачкою та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 за 1 353 414 грн. В той же день відповідач уклала попередній договір купівлі-продажу з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фінансовий резерв» та внесла 1 100 000 грн. на придбання квартир АДРЕСА_6 . Залишок коштів, у розмірі 253 414,00, були вкладені у поточний ремонт квартири АДРЕСА_6 . Позивачем не надано жодного доказу того, що позивач брав участь у придбанні спірної квартири. Вважає, що заявлені вимоги позивача про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_6 , є похідними від первісної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, доказів якої позивачем не надано.

15.05.2023 року до суду надійшла відповідь до відзиву, яка долучена до матеріалів справи, з якої вбачається, що позивач заперечує проти заперечень відповідача та наполягає на позові.

19.05.2023 року від відповідача надійшли заперечення на відзив, які долучені до матеріали справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 12.07.2023 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено в прийнятті заяви про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник на позові на полягають та просять суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_6 в порядку поділу спільного майна та зареєструвати право власності на частину квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали з підстав викладених в процесуальних заявах по суті позову та просять суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дитина - син ОСОБА_5 , про що зароблено відповідний актовий запис про народження № НОМЕР_1 від 04.08.2011 року.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що квартира АДРЕСА_6 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (а.с.100).

Звертаючись до суду із позовом позивач наполягає на тому, що він проживав з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вказана квартира є об`єктом спільної сумісною власністю подружжя.

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За приписами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню (постанова Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 178/90/18-ц).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачем надані наступні докази: копія свідоцтва про народження дитини, фотографії речей, фотографії спільного відпочину, фотографії святкування свят та допитано свідків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні повідомила, що з 2010 року позивач та відповідач проживали разом. В 2011 році у них народився син. Позивач забезпечував сім`ю, сина. Все це знає зі слів позивача, свідком на власні очі не була. З листопада 2012 року по листопад 2013 року жили в неї вдома. З 2013 року позивач та відповідач переїхали проживати на вул. Регенераторну , де проживали до 2020 року. В цій квартирі в гостях була приблизно 5 разів. Чи проживав позивач в цій квартирі знає лише зі слів позивача. В квартирі по вул. Каховській , була лише один раз. Також повідомила, що давала позивачеві кошти на придбання квартири по вул. Регенераторній та на ремонт, проте доказів передачі коштів надати не може. Чи був у позивача та відповідача спільний бюджет не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який є рідним братом позивача, в судовому засіданні пояснив, що з 2010 року позивач та відповідача почали проживати разом на бульварі Перова. Потім придбали квартиру на вул. Регенераторній . В 2013 році позивач та відповідач разом з сином жили в квартирі по вулиці Малишка . За які кошти була придбана квартира на вул. Регенераторній та зроблений ремонт він не знає. В цій квартирі був приблизно 10 разів, бачив між сторонами відносини як чоловіка та жінки. В 2020 році сторони переїхали в квартиру по вул. Каховській . І позивач і відповідач працювали, проте чи був у них спільний бюджет йому не відомо. Побутову техніку купували в кредит.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , з яким дружить 10 років зі шкоди, в судовому засіданні пояснив, що знає позивача зі школи. Відновив стосунки з ним в 2019 році. В 2010 році познайомився з відповідачем. В гостях на бульварі Перова був один раз. В Комфорт Таун позивач та відповідач переїхали та проживали в сусідньому будинку з ним. З ОСОБА_1 свідок спілкувався постійно. Зі слів позивача знає, що сім`ю забезпечував позивач. В квартирі на вул.. Регенераторній був дуже часто, стосунки між позивачем та відповідачем були як в сім`ї, про те, що вони не розписані він не знав. Повідомив, що знає, що у позивача та відповідача був спільний бюджет, проте звідки йому про це відомо не зміг пояснити. Речі в квартиру купували в кредит. Зі слів позивача знає, що квартира по вул..Каховській придбана за спільні кошти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який є знайомим позивача з 2010-2012 років, в судовому засіданні повідомив, що з 2011 року позивач та відповідач разом проживали на вул. Малишка , потім переїхали в Комфорт Таун , в квартирі робили разом ремонт, проживали однією сім`єю. Після продажу квартири в Комфорт Таун придбали квартиру на вул..Каховській , зробили ремонт та переїхали проживати. За весь час знайомства з відповідачем спілкувався 5-6 разів на святах. Особистого спілкування з Відповідачем не було. В присутності відповідача в квартирі на Перова не був, в квартирі на Каховській не пам`ятає, в квартирі на Регенераторній був один раз. Спілкувався з Позивачем. Чи мали сторони спільний бюджет йому не відомо, проте оскільки він вважав їх сім`єю рахував, що бюджет спільний. За які кошти була придбана квартира на Регенераторній та Каховській не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який має дружні стосунки з позивачем з 2000 року, в судовому засіданні повідомив, що В 2008 році позивач та відповідач познайомились, з 2010 року почали разом проживати, в 2011 році народився син. Після народження сина в 2013 році продали квартиру по бульвару Перова та придбали квартиру на вул..Регенераторній. Поки не була побудована квартира на вул..Регенераторній , позивач та відповідач проживали в квартирі у матері позивача. Ремонт в квартирі по вул..Регенераторній та на вул. Каховській допомагав робити він. Побутову техніку в квартиру по вул..Каховській купив ОСОБА_1 за кредитні кошти. Позивач та відповідач разом їздили на відпочинок, проте хто сплачував не знає. В квартирі на Перова та на Малишка не був, на Регенераторній був один раз в присутності ОСОБА_3 , також на Каховській був один чи два рази не в присутності ОСОБА_3 , з чого зробив висновок що у Позивача та Відповідача був спільний бюджет, з того як Позивач витрачав кошти. Зі слів позивача знає, що квартира по вул..Регенераторній придбана за спільні кошти.

За клопотанням відповідача в судовому засіданні судом було допитано свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , яка класним керівником сина, повідомила, що була класним керівником початкових класів сина ОСОБА_5 , з 2017 по 2021 роки, за ці роки навчальним процесом сина цікавились мама та бабуся, із татом спілкування не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , яка є матр`ю відповідачки, повідомила, що зібрала своїх дочок, та обговорили питання щодо продажу квартири, на Перова . Вирішили вкласти гроші від продажу квартири на придбання нової квартири, особисто для ОСОБА_3 , а квартира яка досталася їй у спадок на Печерську залишиться старшій сестрі ОСОБА_23 . Коли купляли квартиру на Регенераторній, кошти в руках не тримали, одразу кошти були зараховані на придбання квартири. На протязі 4 років віддавали борги, оскільки робили ремонт, та жили без кухні. Потім вирішили змінити квартиру по Регенераторній на Каховську , оскільки квартира на Каховській була більшою площею, та ще залишались кошти на ремонт від продажу квартири по Регенераторній. На Перова квартира була продана приблизно за 63 500 тис. дол. та ці кошти від продажу, були вкладені на придбання квартири по Регенераторній. Жодних коштів позивач для придбання квартири на Регенераторній, не надавав, також жодних коштів для придбання квартири на Каховській позивач не надавав. Також, свідок повідомила, що з позивачем познайомилась за півроку до народження онука, коли народився син ОСОБА_5 , відносини позивача та відповідача спортились, не допомагав ОСОБА_3 з дитиною, жили позивач та відповідач в окремих кімнатах, жили фактично за її рахунок, пропозицію одружитися позивач відповідачці жодного разу не робив, також свідок повідомила що у позивача та відповідача ніколи спільного бюджету не було, і розцінювати їхні стосунки як подружжя не можливо, фактично, що об`єднувало ОСОБА_3 та ОСОБА_1 це робота, оскільки працювали на одній фірмі. Якщо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 їздили на відпочинок, то кожен платив за себе, а на дитину порівну, що досить для неї було дивно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , яка з 2000 року має приятельські відносини з позивачем, в судовому засіданні повідомила, що з позивачем вона знайома з 2010 року та він є похресником її дитини, В 2013 році вона зустріла ОСОБА_3 , разом з мамою у відділі продажу Комфорт Таун , та з цього часу почали з ОСОБА_3 тісно спілкуватись. ОСОБА_3 та її мама часто допомагали доглядом за її дитиною. Повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом працювали на одній роботі, однак ОСОБА_3 розповідала, що ОСОБА_1 не приймає участі у житті сина, також між ними не було інтимних стосунків, пропозицій одружитися навіть після народження сина від ОСОБА_1 не було, і розцінювати їхні стосунки як подружжя не можливо, оскільки кожен жив сам по собі, та відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були погані, постійні суперечки. Квартира на Перова фактично мамина, з частками ОСОБА_3 та її сестри. Ремонт в квартирі по Регенераторній проводила ОСОБА_3 , але вона не знає за чиї кошти.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 10.08.1979 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . З пояснень сторін встановлено, що наміру реєстрації у квартирах за адресою: АДРЕСА_1 , за адресою: АДРЕСА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , - позивач не мав. Відповідач же навпаки була зареєстрована в усіх квартирах.

Верховний Суд у постановах від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц зазначив, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

При цьому Верховний Суд у постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 20 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 21 травня 2020 року у справі №161/11536/17 вказав на те, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Вирішуючи заявлену в межах даної цивільної справи позову вимогу про встановлення факту спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки самі лише показання свідків та спільні фотографії без доведення наявності у сторін спільного побуту та бюджету, факту здійснення спільних витрат не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 442/2219/11.

Посилання позивача на спільне проживання з ОСОБА_3 , спільний відпочинок та святкування свят не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК України без наявності інших ознак сім`ї. Доказів спільного придбання майна, піклування один про одного, ведення господарства позивачем суду не надано.

Надані позивачем докази, а саме роздруківка фотознімків свідчать лише про існування між сторонами у певний період часу близьких, романтичних стосунків як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами.

Показання допитаних свідків є суперечливими та беззаперечно не свідчать про ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільного господарства, наявність у них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю.

Відповідач не заперечувала факту проживання з позивачем у одному житловому приміщенні, спільне проведення дозвілля тощо, проте заперечувала наявність спільного бюджету та придбання майна у спільну сумісну власність чи за спільні кошти з позивачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не має.

Що стосується визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_6 , то слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що 08 листопада 2013 року між ОСОБА_21 (мати відповідачки), ОСОБА_30 (рідна сестра відповідачки), ОСОБА_3 та ОСОБА_31 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири загальною площею 49,49 кв. м., житловою площею 33,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2.1 даного Договору, сторни домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 30 листопада 2013 року за ціну в сумі 518795,00 (п`ятсот вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок.

Згідно п. 2.3 даного договору, до підписання цього договору Сторона - 2 передала, а Сторона - 1 отримала забезпечувальний платіж в сумі 16 340,00 (шістнадцять тисяч триста сорок) гривень, 00 копійок, що на моменту укладання цього договору еквівалентно 2000,00 (дві тисячі) доларів США.

12.11.2013 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Валприм», ТОВ «Інформаціно-депозитарний центр «Глобал» та ОСОБА_3 укладений договір купівлі - продажу облігацій №БВ- 212/13-5 на придбання квартири АДРЕСА_3 , ЖК «Комфорт Таун».

Згідно п. 3.3. вказаного договору ціна Лоту (квартири) на день укладання цього Договору, 519308,04 грн., (п`ятсот дев`ятнадцять тисяч триста вісім гривень 04 копійки).

20.11.2013 року між ОСОБА_21 , ОСОБА_30 , ОСОБА_3 та ОСОБА_31 було укладено договір купівлі-продажу квартири загальною площею 49,49 кв. м., житловою площею 33,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 листопада 2013 р. за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,49 кв. м., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 3832, ОСОБА_21 , ОСОБА_30 , ОСОБА_3 продали належну їм на праві власності квартиру за 518 795,00 грн.

Відповідно до п.3.3. договору від 12.11.2013 року квартира АДРЕСА_3 , ЖК «Комфорт Таун» придбана за 519 308,04 грн.

30.11. 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_32 , було укладено договір купівлі-продажу квартири загальною площею 39,6 кв. м., житловою площею 11,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_11 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 23530.

Відповідно до Договору ОСОБА_3 продала належну її на праві власності квартиру АДРЕСА_3 за 1 353 414, 00 грн.

Відповідно до п. 7 Договору купівлі-продажу квартири від 30 листопада 2020 року зазначено: що на укладання та підписання цього Договору надано заяву Продавця про те, що вона на момент набуття права власності в зареєстрованому шлюбі не перебувала, не проживала ні з ким однією сім`єю, нерухоме майно, що відчужується належить на праві особистої власності.

30.11.2020 року між AT «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фінансовий резерв» від імені в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 5/2020т від 26.06.2020 року діє ТОВ «Компанія з управління активами «Фарлонг» та ОСОБА_3 укладений попередній договір № №301120/ФР8/39, відповідно до якого вбачається, що предметом договору є укладання сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 . Згідно додатку №1 до попереднього договору №301120/ФР8/39 від 30.11.2020 року вартість квартири становила 1 100 000, 00.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015, від 07.12.2016, від 12.10.2016, від 25.11.2015, від 05.04.2017 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання за позивачем права власності на частину квартири АДРЕСА_6 в порядку поділу спільного майна подружжя, оскільки судом відмолено у встановлені факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та недоведеність позивача, що спірна квартира була придбана позивачем та відповідачем за спільні кошти.

Відповідно до частини третьої ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 316,387,388, 1217,1218,1261 ЦК України, ст. 4, 12-13, 81, 141, 258-259, 265, 268, 284, 289, 352-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.12.2023 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місяця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Н.О.Яровенко