Справа № 459/1775/22
Провадження № 2/459/277/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

У С Т А Н О В И В :

18.07.2022 представник позивача звернувся до суду з даним позовом, у якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просив позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім цього, просив стягнути з ОСОБА_3 в користь дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 3000 грн щомісячно (по 1500 грн кожній дитині), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з ОСОБА_4 в користь дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 3000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_5 є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відносно однієї дитини - ОСОБА_1 ОСОБА_3 є одинокою матір`ю, а син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має батька ОСОБА_4 . Відповідачка ОСОБА_3 впродовж тривалого часу неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню і утриманню малолітніх дітей, вела аморальний спосіб життя, вживала наркотичні засоби. Щодо неї триває досудове слідство у справі про незаконне виробництво виготовлення, придбання, зберігання перевезення, пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з народження не має місця реєстрації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Представник позивача вказав що 06.06.2022 чужими людьми було знайдено на траві біля будинку по вул. Клюсівській о 05 годині ранку ОСОБА_6, яка лежала і плакала від болю. В подальшому дитина була доставлена в приймальне відділення КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради», де був поставлений попередній діагноз: струс головного мозку, ЗЧМТ, забій грудної клітки, гострий біль живота. ОСОБА_1 госпіталізована в реанімаційне відділення та прооперована, оскільки існувала загроза її життю. По даному факту відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000362 від 06.06.2022 за ознаками ст. 166 КК України. ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у дитячій лікарні м. Львова у хірургічному відділенні. ОСОБА_2 відібраний від батьків і перебуває у Львівському будинку дитини №1. Представник позивача зазначив, що діти не доглянуті, відсутні продукти харчування, мама не має жодних доходів і виплат, кошти при народженні дитини були оформленні на батька дитини ОСОБА_4 , який перебуває в установі по виконанню покарань №19 у м. Львові. У квартирі по АДРЕСА_1 , де проживали батьки із дітьми відсутнє водопостачання, газопостачання, електроенергія через велику заборгованість. Оскільки перебування дітей з відповідачами загрожує їх життю та здоров`ю представник позивача просив позов задовольнити.

Ухвалою від 03.08.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

24.10.2022 відповідачкою було подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовувала тим, що вона дійсно являється матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зауважила, що доводи позивача про те, що вона вживає наркотичні засоби, притягувалась до кримінальної відповідальності стосовно незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів, а також здійснення досудового розслідування у справі про незаконне виробництво виготовлення, придбання, зберігання перевезення, пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів є надуманими та не відповідає дійсності. Щодо внесення відомостей до ЄРДР за ознаками ст. 166 КК України зазначтла, що такі доводи не свідчать та не можуть свідчити про її вину у цьому, як і про те, що такі наслідки зумовлені її діями чи бездіяльністю. Обставини, при яких донька опинилась у вказаний час в зазначеному місці, як і обставини отримання нею тілесних ушкоджень, досудовим розслідуванням не були встановлені. Тому, посилаючись на такі обставини як підставу позову позивач ставить на вирішення суду питання доведеності обставин, з`ясування і доведення яких є предметом кримінального провадження, за відсутності вироку з цього приводу, який би набрав законної сили. Позивачка зазначила, що вищевказані події мали місце в складних життєвих обставини, в яких вона опинилася і які вона намагалась подолати та вже частково подолала. Такі обставини мали негативний вплив на їхнє життя, проте вони не свідчать про ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно її дітей. Серед іншого позивачка повідомила, що її донька ОСОБА_6 була зареєстрована за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_2 ще 14.12.2017, тобто вже через 10 днів після народження. У цій квартирі вони проживали, однак не будучи власниками вказаної квартири, змушені були її залишити із зняттям з реєстрації місця проживання у зв`язку із відчуженням цієї квартири власником. Після цього, вона проживала у знайомих, а вже після знайомства з відповідачем ОСОБА_4 вона разом із ним та донькою проживали в квартирі, де він мешкав. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_2 . Допомога при народжені сина була оформлена на відповідача ОСОБА_4 , оскільки не маючи зареєстрованого місця проживання відповідачка не мала змоги оформити таку допомогу на себе. В 2022 (орієнтовно в травні) вона звернулась в Червоноградський міський центр соціальних служб (ЧМСС) в зв`язку з перебуванням у складних життєвих обставинах, після того як відносно відповідача ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а вона сама залишилась із 2-ма малолітніми дітьми. Цим центром ОСОБА_3 була направлена у благодійну організацію «Благодійний фонд «Разом робимо добро Україна», де отримала допомогу продуктами харчування та засобами гігієни. Рішеннями Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 09.06.2022 р. № 81, № 82 у відповідачки відібрано дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з направленням їх у Львівський Будинок дитини №1 на повне державне забезпечення. Мотиви відібрання у дітей їй не відомі, такі рішення приймались без її участі, при вирішенні питання про відібрання дітей думка ОСОБА_3 не заслуховувалась. Вказує, що після госпіталізації доньки в ВП «Лікарня Св. Миколая» у м. Львів відповідачка перебувала на стаціонарі по догляду за нею. Також зауважила, що вона відвідує дітей у Львівському дитячому будинку АДРЕСА_3 та підтримує зв`язок із ними. Водночас додала, що їй вдалось усунути частину складних життєвих обставин, що зумовлювали труднощі в житті її сім`ї. Вона продовжує вживати заходи для їх повного усунення. Зокрема, їй вдалось зареєструвати своє та доньки ОСОБА_6 місце проживання у АДРЕСА_4 . Також вдалось налагодити відносини з родичами і знайти тимчасові підробітки, що дають їй можливість отримувати кошти для забезпечення життя, хоч і невеликі. Крім цього повідомила, що їй вдалось винайняти в оренду для проживання квартиру про АДРЕСА_5 , де забезпечені комфортні умови проживання як для відповідачки, так і для дітей. Вищевказаними фактичними даними, на думку відповідачки, підтверджується, що ОСОБА_3 не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей. Доводи позовної заяви стосуються ситуативних обставин, які не свідчать про її усталену умисну винну поведінку щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дітей і у своїй більшості не підтверджені належними доказами. Підстави для застосування відносно відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, а відповідно і розірвання зв`язків між нею та дітьми, побудованих на кровній спорідненості, відсутні. Тому просила у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 26.12.2022 підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду.

Під час судового розгляду представник Органу опіки та піклування просив позов задовольнити, з підстав, викладених у ньому та додатково зауважив, що догляд за донькою вона не здійснює, тому вважаємо за доцільним позбавити її материнських справ і відносно сина. У судді Грабовського В. В. є кримінальна справа відносно ОСОБА_3 , проте вироку суду, ще немає, а щодо наркотичних засобів доказів немає. Щодо ОСОБА_4 зазначає, що він уже тривалий час перебуває у місцях позбавлення волі, тому просить позбавити його батьківських прав.

Відповідачка просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вона неодноразово зверталась у органи опіки та піклування. Вона з донькою ОСОБА_6 були непрописані тому не могла отримати виплати. У неї наразі є дві кримінальні справи, проте вони об`єднані у одне кримінальне провадження. Є ще один вирок, який не набрав законної сили. До дітей вона їздить на постій основі, кожного тижня. Її дитина лежана у лікарні у м. Львів і остання не відходила від неї ні на крок. Наразі проживає у АДРЕСА_6 . Щодо доходів вказує, що їй мама висилає кошти із закордону. У місяць приблизно 30.000-35.000 гривень. Наразі не працює. Вказує, що нещодавно загинув чоловік. Її донечці виповнилось у грудні 2022 5 років, а сину 1,5 року. Вона має змогу доглядати за ними. Коли приїжджає до доньки вона постійно плаче та просить забрати її додому. Щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 незнає, що сказати, оскільки він сидить у тюрмі 1 рік. Мав можливість спілкуватись із дитиною, проте такого не було. Фінансово не допомагав.

Представник позивачки - адвокат Романів заперечив проти позову, вважаючи що підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. Зауважив, що жодних кримінальних проваджень, справ щодо злочинів у сфері незаконного виготовлення наркотиків не існує.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 , яка суду повідомила, що ОСОБА_3 звернулась у їх центр, попросила, щоб виплати на дитину переоформили на неї, оскільки у неї маленькі діти, а усі виплати оформлені на її чоловіка, який наразі перебуває у СІЗО. Вони погодились їй допомогти, пішли до неї на квартиру, щоб провести оцінку потреб. Квартира знаходилася у АДРЕСА_3 . У квартирі було прибрано, діти були нагодовані, продукти у квартирі були. Не було лише водопостачання, проте ОСОБА_3 зазначила, що ходить до подруги і там миє дітей. Вони порадили ОСОБА_3 звернутись у Фонд соціального страхування для подачі документів для виплат. Згодом свідку зателефонував працівник поліції по неповнолітніх дітях ОСОБА_9 та сказала що ОСОБА_3 залишила дитину вдома і дівчинка перебуває сама у квартирі уже тривалий період. Хто повідомив таку інформацію поліції їй не відомо. Коли приїхали на дану квартиру, то ОСОБА_10 уже була вдома, там вона сказала, що виходила по хліб і її не було кілька хвилин. Вони склали відповідний акт. Згодом свідок повідомила, що бачила ОСОБА_11 у лікарні коли сталась ситуація із її дитиною, вона дуже переживала за дитину. Вказує, що вони надають соціальну допомогу одноразово, це можуть були продукти харчування або хімічні засоби. Також вони ведуть облік сімей, які потрапили у неблагополучне становище. Проте відповідно до закону вони мають мати рішення, щоб поставити сім`ю на такий облік.

Також в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_12 , яка суду повідомила, що відповідачку ОСОБА_3 знає із підліткового віку, раніше вона перебувала на обліку у поліції, часто відвідувала дитячі кімнати поліції, згодом вона кудись зникала і свідок її не бачила аж до 2022 року. У 2022 році вперше її побачила коли поступив виклик на заправку у м. Червонограді про те, що мама із неповнолітніми дітьми у нічний час перебуває на заправці, діти дуже плачуть, а мама перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого на неї було складений адміністративний протокол відносно неналежного виконання батьківських обов`язків. Наступний випадок був у травні 2022 року у зв`язку з тим, що надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_7 з вікна плаче дитина та просить їсти. Вони виїхали на місце події та побачили, що це діти ОСОБА_3 . Подивились на умови для проживання, там не було взагалі ніяких умов, продуктів для харчування не було, посеред кімнати стояла ванночка із водою, вода була брудна, діти були недоглянуті та дуже голодні, вони були у жахливому стані. Тоді на ОСОБА_3 був складений ще один протокол і стягнуто 850 гривень штрафу. Згодом надійшло ще одне повідомлення, що у парку знайшли дівчинку у важкому стані. Це була старша дитина відповідачки. Її менша дитина (хлопчик 7 місяців) за словами відповідачки, перебувала у її знайомих друзів. Близько 22:00 год. невідомий чоловік привіз меншу дитину відповідчки до відділку поліції, сказав, що ОСОБА_13 залишила йому дитину, проте він не бажає за нею доглядати, бо дитина постійно плаче. Коли вони забрали дитину, то хлопчик дуже плакав, він хотів пити та їсти. Також свідок повідомила суду, що згодом було ще раз обстежено квартиру по АДРЕСА_7 , де проживала відповідачка, проте належних умов для проживання там не було. Тому було прийнято рішення звернутись у орган опіки та піклування для відібрання дітей. Відповідача 2 ОСОБА_4 знаю, ще із неповнолітнього віку, він раніше притягувався також до кримінальної відповідальності. Наразі свідку відомо, що він перебуває у місцях позбавлення волі. Свідок висловилася, що на її погляд ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доцільно позбавити батьківських прав.

19.12.2023 сторони у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Представник позивача подав до суду клопотання про проведення судового засідання у його відсутності, вказавши що позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_3 подав клопотання про проведення судового засідання у його відсутності, вказавши що підтримує відзив на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями , які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 28 грудня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 грудня 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 28 грудня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.12.2017, виданого Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_3 (а. с. 12).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 12.12.2017 встановлено, що відомості відносно батька ОСОБА_1 були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 13).

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи №32636 від 14.12.17 підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 (а. с. 49).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.11.2021, виданого Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а. с. 14).

В матеріалах справи міститься повідомлення про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення від 06.06.2022, відповідно до якого було повідомлення на 102 про ОСОБА_6, яку знайомий знайшов у парку та доставив у лікарню (а. с. 16, 18).

Відповідно до довідки від 21.06.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , госпіталізована у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії 16.06.2022 та переведена у хірургічне відділення 20.06.2022, де знаходить по даний час з діагнозом тупа травма живота, розрив печінки, внутрішньочеревна кровотеча. Мати, ОСОБА_3 знаходиться в стаціонарі по догляду за дитиною (а. с. 56,78).

У листі Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 25.05.2022, адресованому міському голові Червоноградської міської ТГ останні просили вирішити питання про відібрання дітей у ОСОБА_3 , оскільки вона притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, а також неналежно виконує свої обов`язки (а. с. 17).

Із витягу з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району від 09.06.2022 №81 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» установлено, що вирішено відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_3 та направити малолітню дитину у Львівський Будинок дитини №1 на повне державне забезпечення (а. с. 4).

Із витягу з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району від 09.06.2022 №81 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» установлено, що вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Направити малолітню дитину у Львівський Будинок дитини №1 на повне державне забезпечення (а. с. 5).

Також із витягу з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району від 09.06.2022 №81 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» установлено, що вирішено направити до Червоноградського міського суду Львівської області позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; а також про позбавлення батька ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 (а. с. 21).

Із витягу з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району від 20.12.2022 №182 вирішено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_15 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - доцільним (а. с. 90).

Актом оцінки потреб сім`ї особи від 16.05.2022 встановлено, що під час проживання ОСОБА_3 з дітьми в квартирі АДРЕСА_7 , у квартирі були наявні продукти харчування, приготовлена їжа, дитячі іграшки, розмальовки, олівці. Емоційний стан дітей був врівноважений, одяг дітей відповідав сезону, вазі, зріст та харчування дітей відповідало їх віку, донька ОСОБА_6 мала засвоєні навики самообслугованування. Також цим актом стверджується врівноважений стан відповідачки та дітей. Проте, засвідчується незадовільний рівень доходів сім`ї. Цим же актом зафіксовано виконання останньою достатнього рівня батьківських обов' язків, однак відсутність при цьому підтримки, в т.ч. із боку родичів, які б могли надати таку підтримку. Також цим актом стверджується, що у квартирі було прибрано, а санітарно-гігієнічні були задовільні, а також наявність в дітей окремого ліжка і облаштування місця для гри, навчальних занять. Вказаним актом випадок сім`ї класифіковано як середній (а. с. 50-52).

Із висновку оцінки потреб сім`ї від 16.05.2022 встановлено здатність матері задовольнити потреби дітей та намагання забезпечити дітей усім необхідним в міру можливостей при її низькому майновому стані, відсутність у її сім`ї достатньої підтримки від родичів, можливість отримання такої лише від друзів. Також у висновку вказано, що такі проблеми загострились після взяття відповідача ОСОБА_4 під варту, що призвело до зниження рівня матеріального забезпечення та мало негативний вплив на сім`ю, а також усвідомлення наявності таких проблем і готовність матері до співпраці з надавачами соціальних послуг (а. с. 53-54).

Із акту повторного відвідування квартири за адресою АДРЕСА_1 від 27.05.2022 установлено, що відповідачка перебувала вдома з дітьми, попри відсутність комунальних послуг в квартирі було придбано, були наявні продукти харчування, в т. ч. сухе харчування для сина (а. с. 55).

Згідно з відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади ОСОБА_3 № 000941- ШРА від 26.07.2022 та ОСОБА_1 № 000943- ШРА від 26.07.2022 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 57, 58).

Відповідно до договору оренди квартири від 06.09.2022 ОСОБА_3 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_5 у ОСОБА_16 (а. с. 59).

Із виписки по рахунку ОСОБА_3 за період з 01.07.2022 по 20.09.2022 встановлено, що на її рахунок надходили кошти в сумі 83 810, 40 та вона несла певні витрати (а. с. 60-63).

Із листа Виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 3/22-6645/3-11 від 28.10.2022 не складався акт оцінки рівня безпеки дітей, оскільки стало відомо, що було відкрито кримінальне провадження за ст. 166 КК України (а. с. 76).

Із листа Виконавчого комітету Червоноградського міського центру соціальних служб №253/02 від 24.10.22, наданого на адвокатський запит, встановлено, що 06.05.2022 ОСОБА_3 звернулась у ЧМЦСС оскільки перебуває у важких життєвих обставинах та її було направлено у Благодійний організацію «Благодійний фонд «Разом робимо добро Україна», де 09.05.2022 сім`я отримала допомогу продуктами харчування та засобами особистої гігієни. Також клієнтку було скеровано в УПСЗН для переоформлення соціальних виплат, оскільки відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оформлена на батька дитини, ОСОБА_4 , який перебуває під слідством. 10.05.2022р. з метою обставини, у які потрапила сім`я, фахівцями із соціальної роботи проведено оцінювання потреб дитини та її сім`ї у соціальних послугах за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України 13 липня 2018 року №1005.

За результатами оцінювання потреб сім`ї з`ясовано, що складні життєві обставини, у які потрапила сім`я, не мають позитивного впливу на задоволення потреб дітей. Було надіслано листа від 26.05.2022р №128/02 на комісію захисту прав дітей, з проханням розглянути ситуацію, що склалася в сім`ї на комісії, але рішення про надання сім`ї послуги соціального супроводу не було прийнято, відповідно, на обліку сім`я не перебувала. Послуги отримувала за карткою надання соціальних послуг (а. с. 77).

Комунальним закладом Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки» від 17.10.2022 повідомлено, що ОСОБА_17 поступив 06.06.2022 за направленням служби у справах дітей, а ОСОБА_18 - 16.08.2022 після стаціонарного лікування в ВП «Лікарня Святого Миколая» 1 ТМО Львова (вул. Орлика,4). За час перебування дітей у закладі мати ОСОБА_3 відвідувала їх 5 разів (09.07., 01.09., 12.09., 21.09. та 13.10.2022р.) (а. с. 79).

Актом обстеження умов проживання від 07.10.2022 встановлено, що було обстежено квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , де проживає відповідачка ОСОБА_3 , відповідно до якої у квартирі затишно, чисто та охайно. Не вистачає світла, вікна замкнені ролетами. Щодо умов для виховання та розвитку дитини спеціальних умов для розвитку, навчання та дозвілля дитини не створено (а. с. 80-83).

Також у матеріалах справи міститься свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_19 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 27.10.2022 (а. с. 84).

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування ; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Як вбачається із п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні цього спору суд виходить з інтересів неповнолітньої дитини, положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, Сімейного кодексу України, згідно змісту яких дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків.

Зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини ( 995_021 ) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції ( 995_004 ) Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім за інтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Згідно з Рекомендацією Rec(2006)19 "Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками", прийнятою 13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов`язків. Особливу увагу слід приділяти сім`ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) від 18 грудня 2008 року встановлено наступне: «Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" (Scozzari & Giunta v. Italy) . Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Сам факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К.А. проти Фінляндії" (K.A. v. Finland), N 27751/95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії" (Moser v. Austria), N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року.

Отже, зважаючи на зміст ст. 8 Конвенції про права людини та основоположних свобод, позбавлення батьківських прав слід вважати втручанням у права гарантовані ст. 8 Конвенції особи, відносно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав та таке втручання серед іншого повинно переслідувати мету насамперед захисту інтересів дитини, стосовно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав відповідача.

З пояснень відповідачки встановлено, що вона не згідна з позовними вимогами, категорично їх заперечує, оскільки любить своїх дітей. Бажає їх виховувати, піклуватися про них та має таку змогу. Зауважила, що у неї були складні життєві обставини, які на даний час перестали існувати. Щодо кримінального провадження за ст. 166 КК України зауважила, що її вини в даній події немає, обвинувальний вирок відносно неї, який набрав законної сили відсутній. Повідомила, що наркотичних засобів вона не вживає, доказів, які б підтверджували протилежне немає. Тому з цього приводу позиція представника позивача є надуманою. Таким чином, достатніх підстав для позбавлення її батьківських прав вона не вбачає.

Разом з цим, даючи оцінку ставленню відповідачки до дитини, суд вважає, що таке не в повній мірі є зразковим та належним, оскільки вона залишала вдома самих дітей, у квартирі, де проживали діти, був відсутній газ, світло, водопостачання, не було необхідних засобів гігієни та особистого догляду, діти виглядали неохайно. Сім`я дійсно перебувала у складній життєвій ситуації. Такі факти можуть свідчити про певну негативну поведінку відповідачки стосовно її дітей, неналежне її ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, однак зазначені випадки не слід вважати такими, що свідчать про системне, свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх материнських обов`язків щодо дітей.

При ухваленні рішення суд враховує те, що відповідачка стала на шлях виправлення, орендує квартиру, покращила свої умови проживання, зареєструвала місце свого проживання себе та доньки ОСОБА_6 , налагодила стосунки із родичами, шукає підробки для того, щоб забезпечити своїх дітей. Відповідачка відвідувала своїх дітей у будинку дитини, а також знаходилася з донькою під час перебування її у лікарні.

Крім цього, суд при вирішенні спору враховує активне намагання матері брати участь у вихованні дітей. Відповідачкою зайнята активна позиція заперечення щодо позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її певне усвідомлення своєї негативної поведінки стосовно виконання своїх батьківських обов`язків та намагання таку виправити, уникнувши негативного для себе наслідку при задоволенні позову.

Також факт того, що відповідач ОСОБА_4 засуджений та перебуває у місцях позбавлення волі не може бути прямим та однозначним доказом про невиконання ним своїх батьківських обов`язків (п.2 ч.1 ст. 164 СК України) без доводів взаємозв`язку цих фактів з виконанням батьківських обов`язків.

Будь-яких інших доказів, які б вказували на порушення прав дітей відповідачами, настільки, що це б вказувало на необхідність застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав - позивачем не представлено та судом не здобуто.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що позбавлення батьківських прав, як крайній захід впливу на відповідачів, як на осіб, що не у повній мірі здійснювала виконання батьківських обов`язків не слід вважати таким, що відповідатиме інтересам дітей, що має найістотніше значення при розгляді даної категорії справ та не стимулюватиме батьків до належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи вказане, підстав вважати обґрунтованими доводи позову про необхідність застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав щодо відповідачів немає.

За таких обставин і міркувань суд вважає позов безпідставним у зв`язку з чим такий задоволенню не підлягає.

У зв`язку із відмовою в позові щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, не підлягає до задоволення і позовна вимога щодо стягнення з відповідачів аліментів, оскільки така вимога являється похідної від основної вимоги.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави, оскільки представник позивач при поданні позову до суду був звільнений від його сплати за законом.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28 грудня 2023 року.

Суддя: М. В. Мельникович