Справа №323/2068/21
Провадження №2/336/1770/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2021 в провадження Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов вказаний позов, в якому після уточнення позивач просив: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №83350, виданий 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у сумі 17 687,52 гривень; 2) стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. утримані з пенсії ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 880,00 гривень, що були перерахована на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 у Філія «Южне головне регіональне управління» акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» МФО 328704, код отримувача: , призначення платежу: погашення боргу у виконавчому провадженні №66315556, Боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_2 ; 3) стягнути з відповідача судові витрати у сумі 10 800,00 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням ст.ст. 80,87,89 Закону України «Про нотаріат», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки його було вчинено на копії кредитного договору, при його вчиненні нотаріусом не було перевірено безспірність нарахованої заборгованості та не перевірено наявності доказів укладання кредитного договору; направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень; нотаріус не повідомив Боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису.

Разом з позовом ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити до набрання рішенням законної сили стягнення за спірним виконавчим написом.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2021, позовній заяві було присвоєно єдиний унікальний номер №323/2068/21 (провадження №2/323/713/21) та11.08.2021 передано на розгляд судді Плечищевій О.В.

Ухвалою від 11.08.2021 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.08.2021 з метою забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим провадженням №66315556 від 29.07.2021.

20.10.2021 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президентом України було видано Указ №64/2023 «Про введення воєнного стану в Україні».

На підставі Розпорядження Верховного Суду № 29/0/9-22 від 10.05.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», розгляд справ, які відносяться до територіальної підсудності Оріхівського районного суду Запорізької області здійснюється Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

На виконання вищевказаного розпорядження, 12.04.2023 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з Оріхівського районного суду Запорізької області надійшли матеріали судових справ (цивільного провадження), до складу яких увійшли і матеріали вказаної справи.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2023, матеріали цивільної справи №323/2068/21 (провадження№2/336/1770/2023) надійшли в провадження судді Звєздової Н.С.

Ухвалою суду від 12.04.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

05.07.2023 на запит суду з Житомирського обласного державного нотаріального архіву надійшли копії документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис та копія самого напису нотаріуса.

Відповідачем відзив на позов не поданий.

Треті особи пояснення щодо позову не подали.

Відповідачу та третім особам копії ухвали про відкриття та прийняття до свого провадження у справі та копії позовної заяви з додатками направлялись поштою за місцем знаходження останніх. Відповідачем вказані документи отримані особисто уповноваженою особою. Згідно з ст.128 та ст.272 ЦПК України, учасники справи є повідомленими про розгляд справи належним чином.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

19 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» шляхом підписання електронним підписом позивача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на особистий номер телефону останнього, було укладено кредитний договір №128108021, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 7 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п. 1.З., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору.

Згідно п.1.2. Договору, Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником.

Згідно п.1.3. Договору, на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом.

Згідно п.1.4. Договору, у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення).

Згідно п.1.5. Договору, базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку користування Кредитом вказаного в п. 1.2. Договору, виключно за умови якшо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього Договору.

Згідно п.1.6. Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Товариству Кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього Договору.

Згідно п. 1.7. Договору, розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього Договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору).

Згідно п. 3.3. Договору, у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нараховувати Позичальнику пеню у розмірі 1,3% (одна ціла три десятих відсотка) від залишку суми Кредиту за кожний день прострочення повернення Заборгованості починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення Заборгованості за Кредитом.

Згідно п.3.4. Договору, у випадку повернення суми Кредиту та сплати процентів за користування ним, нарахованих згідно п. 1.3. Договору, протягом трьох днів після закінчення строку надання Кредиту, визначеного п. 1.2 цього Договору, пеня та проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п. 1.4 та п. 1.5. Договору, оплаті не підлягають. У всіх інших випадках пеня та проценти підлягають сплаті на загальних умовах, визначених у цьому Договорі.

Згідно п.3.6. Договору, закінчення строку надання Кредиту не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов Договору.

Згідно п.3.8. Договору, Товариство не несе відповідальності за передачу третім особам та/чи не збереження Позичальником своїх Даних, свого Логіну Особистого кабінету та Пароля Особистого кабінету.

Згідно п.3.9. Договору, Позичальник самостійно несе ризики пов`язані з невиконанням п. 2.2.2.5. Договору.

Згідно п.3.10. Договору, сторони дійшли згоди, що строки позовної давності щодо стягнення неустойки закінчуються разом зі строками позовної давності за основним зобов`язанням.

Згідно п.4.7. Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

30.10.2020 за Вих. №8476065 директор ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке в свою чергу на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», в тому числі і за кредитним договором №128108021 від 19.02.2020, укладеного з ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича з заявою про вчинення виконавчого напису.

В обґрунтування законності звернення з вказаною заявою директором було надано Довідку щодо дій Позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», Виписку з особового рахунку за Кредитним договором №128108021 від 19.02.2020, укладеного з ОСОБА_1 , роздруківку Договору №128108021 від 19.02.2020, укладеного з ОСОБА_1

31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №83350, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 є Боржником за Кредитним договором 128108021 від 19.02.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ідентифікаційний код юридичної особи 38569246, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 42254696, місцезнаходження: 01014, місто Київ, вул. Звіринецька, будинок 63

Строк платежу за Кредитним договором №128108021 від 19 лютого 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року.

Сума заборгованості складає 16 487,52 (Шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят сім гривень 52 копійки), в тому числі:

прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6 986,00 (Шість тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень 00 копійок);

прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9 501,52 (Дев`ять тисяч п`ятсот одна гривня 52 копійки).

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 3 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувана, у сумі 1 200,00 (Одна тисяча двісті гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувана.

Загальна сума, що підлягає стягненню - 17 687,52 (Сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 52 копійки).

В подальшому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева Олександра Олександровичаз заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановами приватного виконавця від: 29.07.2021 відкрито виконавче провадження (ВП №66315556), стягнення з Боржника розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди; від 04.08.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до Довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області за період з вересня 2021 року по жовтень 2021 року з доходів ОСОБА_1 на підставі постанови від 04.08.2021 (ВП №6631556) було стягнуто 880,00 гривень (440,00+440,00).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п. 3.1 Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.2 Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172).

Відповідно до п. 3.3, 3.4 глави 16 Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Суд встановив, що п. 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Редакція Переліку №1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мала правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц.

Чинний на сьогодні ЦПК України передбачає, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акту, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат».

Що ж стосується позовних вимог про повернення безпідставно стягнутих приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №66315556 з позивача на користь виконавця грошових коштів у сумі 880,00 гривень, суд приходить до наступних висновків.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

В обґрунтування звернення до суду з вимогою про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 880,00 гривень, позивачем до позову додано копію Довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, відповідно до якої за період з вересня 2021 року по жовтень 2021 року з доходів ОСОБА_1 на підставі постанови від 04.08.2021 (ВП №6631556) було стягнуто 880,00 гривень (440,00+440,00).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що право стягнути з приватного виконавця на свою користь вказані (безпідставно набуті) грошові кошти виникає у позивача лише після того, як рішення суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, набере законної сили, оскільки відповідач як учасник справи згідно чинного законодавства має право на апеляційне оскарження такого рішення відповідно до ст.354 ЦПК України.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що станом на теперішні час, починаючи з 06.08.2021 (дата звернення з вказаним позовом до суду), вказані (безпідставно набуті грошові кошти) не було повернуто на його користь.

Так, надана Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Запорізькій області Довідка має лише інформативний характер і жодним чином не є підтвердженням того, що вказана сума не була сплачена позивачу ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про те, що вимога ОСОБА_1 про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. на його користь безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 880,00 гривень є передчасною, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Крім того, суд звертає увагу на те, що звертаючись з вказаною позовною вимогою, позивач зазначив приватного виконавця в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, а не відповідачем, що саме по собі є підставою для відмови в задоволенні вказаної позовної вимоги, оскільки приватний виконавець не мав можливості надавати відзив на позов (конкретні позовні вимоги, що стосуються саме його), тощо.

Суд звертає увагу на те, що позивач після набрання вказаним рішенням законної сили, може самостійно звернутись до приватного виконавця з заявою про повернення безпідставно набутих грошових коштів, і лише у випадку відмови останнього в добровільному порядку спалити кошти, у позивача виникне право на примусове стягнення з приватного виконавця на свою користь цих коштів, шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в сумі 10 800,00 гривень, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено у ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами частини першої ст.26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі ст.30 Закону № 5076-VІ, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що 04.08.2021 між позивачем та адвокатом Щербиною Максимом Володимировичем був укладений Договір про надання правової допомоги №21-ф/о (далі - Договір). Предметом договору є зобов`язання адвоката надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до Акту прийому-передачі виконаних/наданих послуг від 18.10.2021, послуги адвоката, обумовлені у Договорі від 04.08.2021 №21-ф/о надані у повному обсязі, без зауважень.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, адвокатом було заявлено стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 800 гривень.

Професійна правнича допомога, обумовлена Договором, надавалась адвокатом Щербиною М.В., про що зазначено у Розділі Договору «Реквізити та підписи сторін».

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Факт надання правової допомоги підтверджується долученими до позову письмовими доказами.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною (Постанова Верховного Суду у справі №648/1102/19 від 12.02.2020р).

Додатковою постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №300/3178/20 (адміністративне провадження № К/9901/19007/21) зазначається, що з огляду на те, що відповідач не обґрунтував необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач (заявник) навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій) у сумі 10 тис. грн. є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для учасників.

Отже, представником позивача надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Представником відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу подано не було.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові.

Правова позиція Верховного суду у справі № 234/466/20 у постанові від 25 листопада 2021 року також підтверджує можливість стягнення з винної сторони гонорару успіху.

На підставі викладеного, керуючись принципами розумності, обґрунтованості та співмірності стягнення витрат на правничу допомогу, не доведення відповідачем належними і допустимими доказами не співмірності та/або необґрунтованості таких витрат, суд дійшов до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі заявленій у позовних вимогах, а саме 10 800 гривень, що відповідає розрахунку, зазначеному у Акті прийому-передачі виконаних/наданих робіт від 18.10.2021

Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись з вказаним позовом до суду позивачем не було сплачено судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову, оскільки ОСОБА_1 на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

В обґрунтування вказаного, позивачем до матеріалів справи долучено копії Медичного висновку №2729 від 06.12.2017 наданого лікарем КЗ «Оріхівська ЦРЛ» Пологовою О.Б., в якій містяться відомості щодо захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідоцтва про народження дитини, відповідно до якого батьками ОСОБА_3 є батько6 ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_4 .

З огляду на те, що позивач є особою, яка відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати, то відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та розміру ставок судового збору, встановленого станом на 01.01.2021 (оскільки позов і заяву про забезпечення позову було подано 06.08.2021), судовий збір у сумі 1362,00 гривні, з яких: 908,00 гривень за подання позову та 454,00 гривні за подання заяви про забезпечення позову , - підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 3, 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 142, 206, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №83350, вчинений 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товарства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №128108021 від 19.02.2020 у сумі 17 687 (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 52 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 10 800 (десять тисяч вісімсот ) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь держави судові витрати: по сплаті судового збору за подання позовної заяви та забезпечення позову у сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №83350 від 31.10.2020, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева Олександра Олександровича, виконавче провадження №66315556, втрачають свою дію після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце поживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 ; місце проживання (фактичне): АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Хоткевича Гната, буд.12, офіс 177, м. Київ, 02094, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місцезнаходження: вул. Велика Бердичівська, буд.35, м. Житомир, 10008;

приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя: Н.С. Звєздова