621/1624/17
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

судді - Бібіка О.В.

з участю: секретаря - Сосницької К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 з вимогами: зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, шляхом знесення самочинно збудованої теплиці, яка частково розташована на цій земельній ділянці.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.11.2017 зупинено провадження у даній справі до залучення у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Зміївського районого суду Харківської області від 18.06.2018 поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Витребувано від Зміївської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи звертався будь-хто з заявами про прийняття або відмову від спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.11.2018 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса М.С.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.12.2018 клопотання судового експерта Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса Луданної С.М. про надання додаткових матеріалів задоволено.

Надано в розпорядження експерта додаткові матеріали, необхідні для проведення судової земельно - технічної експертизи: інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; кадастровий план земельної ділянки; копію акту від 29.04.2016; копію протоколу від 03.04.2017; копію технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копії акту від 01.11.2016, 01.04.2017; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; диск.

Ухвалою Зміївського районого суду Харківської області від 11.03.2019 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Зміївського районого суду Харківської області від 30.07.2019 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса М.С.,

Ухвалою Зміївського районого суду Харківської області від 11.03.2020 поновлено провадження у цивільній справі.

Ухвалою Зміївського районого суду Харківської області від 25.02.2021 призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса",

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.06.2021 поновлено провадження у справі. Зобов`язати ОСОБА_1 надати в розпорядження експерта ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міщенко І.П. технічну документацію на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; технічну документацію на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; забезпечити прибуття експерта та безперешкодне обстеження вказаних об`єктів; оплатити вартість проведення експертизи у розмірі 13728,80 грн.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.05.2023 поновлено провадження у справі за позовною заявою від 24.05.2023 поновити провадження у справі.

10.07.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про залученння у справі у якості співвідповіача ОСОБА_5 , оскільки на думку позвача її права порушені не лише відповідачем, а й ФОП ОСОБА_5 .

Учасники справи у судове зсідання не з`явилися, надали зави про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, дійшов наступного:

Щодо клопотанння про залучення співвідповідача суд виходить з наступного.

Предметом спору є порушення правил добросусідства, а саме, порушенння меж земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 .

Зокрема, за обставинами, викладеними у позовній заяві, у середній третині земельної ділянки позивачки з боку домоволодіння АДРЕСА_2 (межа на кадастровому плані від А до Б) відповідачем встановлено теплицю, яка приблизно на 0,4 метри знаходиться на земельній ділянці позивачки, довжиною приблизно 20 метрів.

Згідно протоколу узгоджувальної комісії Геніївської сільської ради від 03.04.2016 теплиця відповідача частково побудована на земельній ділянці позивачки, відповідачу запропоновано її прибрати.

Предметом позову є усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , що належить позивачці ОСОБА_1 , шляхом знесенння самочинно збудованої відповідачем ОСОБА_3 теплиці, яка частково розташована на земельні ділянці позивачки. (т. 1 а.с. 1)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Із клопогтання представника позивачки ОСОБА_4 про залученння у справі у якості співвідповіача ФОП ОСОБА_5 , вбачається, що на думку позвача її права порушені не лише відповідачем, а й ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Однак, представником позивача не змінено предмет або підстави позову у спосіб подання письмової заяви, із яких би слідувало, що ФОП ОСОБА_5 порушив суб`єктивні права позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Оскільки обов`язком суду є вставнолвення належноті відповідачів й обгрунтованості позову під ча розгляду справи та зважаючи на те, що клопотання представника відповідача не містить обгрунтувань порушенння її права ФОП ОСОБА_5 і враховуючи предмет позову, суд вважає клопотання таком, що не підлягає задоволеннню в частині процесуальної співучасті.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем зазначено сумісного користувача ОСОБА_3 .

Із актового запису про смерть № 44від 012.10.2017 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 ас.с. 44)

Із відповіді завідувача Зміївської державної нотаріальнї контори від 07.07.2018 вбачається, що після померлого ОСОБА_3 до нотаріальної контори надійшли заяви 31.01.2018 про прийняття спадщини сина померлого ОСОБА_2 та 31.01.2018 про відмову від спадщини користь сина померлого ОСОБА_2 від дружини померлого ОСОБА_6 .

За наведеного спірні правовідносини допускають правонаступництво. Отже, в порядку процессуального правонаступництва необхідно замінити пормерлого відповідача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Щодо закриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Предметом спору є порушення правил добросусідства а саме порушенння меж земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 .

Зокрема, за обставинами, викладеними у позовній заяві, у середній третині земельної ділянки позивачки з боку домоволодіння АДРЕСА_2 (межа на кадастровому плані від А до Б) відповідаем встановлено теплицю, яка приблизно на 0,4 метри знаходиться на земельній ділянці позивачки, довжиною приблизно 20 метрів.

Згідно протоколу узгоджувальної комісії Геніївської сільської ради від 03.04.2016 теплиця відповідача частково побудована на земельній ділянці позивачки, відповідачу запропоновано її прибрати.

Предметом позову є усунення перешкод в користуваннні земельноою ділянкою по АДРЕСА_1 , що належить позивачці ОСОБА_1 , шляхом знесенння самочинно збудованої відповідачем ОСОБА_3 теплиці, яка частково розташована на земельні ділянці паозивачки. (т. 1 а.с. 1)

Як вбчається із висновку експерта № 16820 від 31.01.20200 Харківського Науково - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса, відповідно до даних електронних докумтів (файл*.хml ) з DVD-R диску, наданого з супровідним листом від 21,01.2020 "теплиця" збудована ОСОБА_3 на земельній ділянці № НОМЕР_1 (кадастовий номер :01:002:029), не накладається на земельну дялінку АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0233) яка належить на праві власності ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 1-23)

За приписами статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві, чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з частинами першою, третьою, шостою статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція).

Згідно із пунктом 2.1 вищевказаної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.3 вищезгаданої Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Отже, за змістом статті 55 Закону України «Про землеустрій», межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки.

Відповідно до п 6.1. науково-методичних рекомендацій з підготовки та призначення та призначення судових експертиз та експертних досліджень,затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до п.6.1.2. Рекомендацій зазначені питання земельно-технічної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних.

Згідно п.6.1.3.Рекомендацій для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у зазначених постановах, конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Позивачем інших доказів , які б містили плановоо - картографічні матеріали та кадастрову зйомку, котрі б підтверджували факт накладення меж суміжних земельних ділянок :01:002:029, :01:002:0233 не недано, а виконовки експертизи вказують на відсутнсітсь предмету спору при розгляді справи в суді.

Отже провадження у цій справі підлягає закриттю з підстав відсутності предмета спору, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК Укпраїни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51, п. 2 ч. 1. ст. 255 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представнрка позивача ОСОБА_4 про залученння у якості співвідповідача ФОП ОСОБА_5 - відмовити

Залучити належного відповідача ОСОБА_2 замість померлого ОСОБА_3 .

Провадження у справі за позовоом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору, на підставі п. 2 ч. 1 с. 255 ЦПК України.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 10.07.2023.

Суддя: