28 грудня 2023 року м. Київ
Рух справи
Ухвалами Солом`янського районного суду міста Києва від 16.11.2023 у задоволенні шести заяв Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі № 760/29288/21, - відмовлено.

27.11.2023 до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивачів, в якій ставиться питання про ухвалення додаткового рішення у даній справі, яким стягнути з Комунального підприємства з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва () та Комунального підприємства «Київтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 6 000,00 грн судових витрат. До такої заяви додано акти приймання-передачу наданих послуг від 16.11.2023, підписані клієнтами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 29.11.2023 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.12.2023 вказану заяву прийнято до розгляду.

Щодо правової позиції КП «Київтеплоенерго»

01.12.2023 та 07.12.2023 до суду від КП «Київтеплоенерго» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

КП «Київтеплоенерго» звертає увагу на те, що згідно долучених до матеріалів справи представником позивачів заяви про стягнення судових витрат, яка була подана суду першої інстанції, договорів про надання правової допомоги від 02.07.2021 № 4 та від 27.07.2021 № 12 укладених з Адвокатським об`єднанням «ЮрЛекс» термін дії вказаних договорів закінчився 31.12.2022.

Зауважується, до по призначеної апеляційним судом до розгляду заяви представника позивачів адвоката Білоус Т.А. від 19.06.2023 додано інші договори про надання правової допомоги від 14.06.2023, які укладено з іншим адвокатом - Мельниченко В.В.

Наголошується, що оплата послуг, що заявлена до відшкодування, здійснена третій особі - «ЮРЛЕКС АО», доказів наявності таких зобов`язань перед такою сторонньою особою, як і доказів надання правової допомоги до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, КП «Київтеплоенерго» звертає увагу на те, що наразі склалася ситуація за якої: 6 відзивів на 6 заяв про визнання 6 виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та заяву без номера без дати, про ухвалення додаткового рішення підготовлено та підписано адвокатом без повноважень - адвокатом Білоус Т.А.; оплату правової допомоги (витрати на правову) не здійснено а, ні на рахунок адвоката, а ні на рахунок третьої особи - АО «ЮрЛекс», що за межами договірних відносин на правову допомогу.

На думку КП «Київтеплоенерго», до відшкодування заявлено витрати які не пов`язані із цією справою, оскільки суду не надано документального підтвердження існування договірних відносин з адвокатом яким було підготовлено процесуальні документи у справі (відзив на заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню).

Враховуючи наведене, КП «Київтеплоенерго» вважає, що оскільки заяву без номера без дати про ухвалення додаткового рішення подано адвокатом Білоус Т.А. в умовах відсутності в матеріалах справи копії відповідного договору про надання правової допомоги, то така заява має бути залишена без розгляду.

Разом з тим, КП «Київтеплоенерго» зауважує щодо завищення розміру заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу.

Так, зазначається, що рішенням Солом`янського районного суду від 07.03.2023 у цій справі вже було відшкодовано кожному з позивачів витрати останніх на ознайомлення адвоката з матеріалами цієї справи у розмірі по 400 грн (акт від 13.10.2022 до договору № 4 та акт від 13.10.2022 до договору № 12), тому, враховуючи особливості розгляду справи у апеляційній інстанції, суттєво обмежений обсяг нових матеріалів справи які долучаються до справи на стадії апеляційного перегляду, а також те, що копії усіх процесуальних документів і додатків до них надані у встановленому процесуальним законом Позивачам, тому, враховуючи матеріали цієї справи, на переконання відповідача-2, потреба ознайомленні матеріалами справи не відповідала критеріям неминучості у такій послузі.

КП «Київтеплоенерго» просить суд залишити без розгляду заяву представника позивачів - адвоката Білоус Т.А. без номера без дати, про ухвалення додаткового рішення без розгляду, у зв`язку із не підтвердженням повноважень на представництво інтересів стягувачів, а у разі з`явлення у матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень адвоката Білоус Т.А. - відмовити у задоволенні заяви без номера без дати, з підстав недотримання процесуального порядку заявлення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у в`язку із ненаправленням іншим сторонам доказів на підтвердження підстав таких витрат.

У клопотанні від 07.12.2023 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката КП «Київтеплоенерго» просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката Білоус Т.В., які підлягають розподілу між сторонами, повністю відмовивши у відшкодуванні стягувачам витрат на правничу допомогу, а за наявності підстав для задоволення заяви, зменшити витрати на правничу допомогу до 100,00 грн.

Щодо правової позиції Комунального підприємства

08.12.2023 до суду від Комунального підприємства надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

Комунальне підприємство звертає увагу на те, що воно не є боржником по даній справі оскільки рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07.03.2023, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 16.06.2013, в задоволені позовних вимог до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» було відмовлено повністю.

Крім того, зауважується, що додаткові витрати на правничу допомогу, яку згідно заяви про ухвалення додаткового рішення, має на меті стягнути представник позивачів, були понесені позивачами на етапі виконання рішення суду боржником та на стадії виконавчого провадження, в якому комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не є стороною. Також зазначені витрати позивачі понесли в результаті подання боржником комунальним підприємством «Київтеплоенерго» заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Тобто на даному етапі спір виник між стягувачами та боржником згідно виконавчих листів по даній справі.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» наголошує, що не є боржником перед позивачами по даній справі, в задоволені позовних вимог до підприємства відмовлено повністю, а відповідно підприємство не може нести відповідальності щодо відшкодування судових витрат, які позивачі понесли під час розгляду заяви комунального підприємства «Київтеплоенерго» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Встановлені судом фактичні обставини

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Матеріали справи містять:

- ордер № 10629209 від 28.10.2021 на право представлення інтересів позивача ОСОБА_4 адвокатом Білоус Т.А., виданий адвокатським об`єднання «ЮрЛекс» на підставі договору про надання правової допомоги від 02.07.2021 (т. І, а.с. 45);

- ордер № 1062890 від 28.10.2021 на право представлення інтересів позивача ОСОБА_2 адвокатом Білоус Т.А., виданий адвокатським об`єднання «ЮрЛекс» на підставі договору про надання правової допомоги від 27.07.2021 (т. І, а.с. 46);

- ордер № 1062911 від 28.10.2021 на право представлення інтересів позивача ОСОБА_3 адвокатом Білоус Т.А., виданий адвокатським об`єднання «ЮрЛекс» на підставі договору про надання правової допомоги від 01.07.2021 (т. І, а.с. 47);

- копію договору про надання правової допомоги № 4 від 02.07.2021 (т. І, а.с. 224-231), укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «ЮрЛекс» в особі керуючого партнера Мельниченко Вікторії Валеріївни, за змістом п. 12.1 якого: «Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками та діє по 31.12.2022 включно, а в частині оплати Клієнтом Адвокатському об`єднанню вартості юридичних послуг та здійснення Клієнтом передбачених цим Договором компенсацій (відшкодувань) витрат Адвокатського об`єднання, пов`язаних з наданням послуг, - до повного виконання таких бов`язань. При цьому Сторони домовились, що у випадку, якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати закінчення терміну дії цього Договору жодна Сторона письмово не повідомить іншу Сторону про небажання продовжувати дію цього Договору, то цей Договір вважається автоматично продовженим на кожен наступний календарний рік без укладення додаткової угоди до цього Договору» (т. І , а.с. 229);

- копію договору про надання правової допомоги № 12 від 27.07.2021 (т. І, а.с. 233-241), укладеного між позивачем ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «ЮрЛекс» в особі керуючого партнера Мельниченко Вікторії Валеріївни, за змістом «Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками та діє по 31.12.20__ включно, а в частині оплати Клієнтом Адвокатському об`єднанню вартості юридичних послуг та здійснення Клієнтом передбачених цим Договором компенсацій (відшкодувань) витрат Адвокатського об`єднання, пов`язаних з наданням послуг, - до повного виконання таких бов`язань. При цьому Сторони домовились, що у випадку, якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати закінчення терміну дії цього Договору жодна Сторона письмово не повідомить іншу Сторону про небажання продовжувати дію цього Договору, то цей Договір вважається автоматично продовженим на кожен наступний календарний рік без укладення додаткової угоди до цього Договору» (т. І , а.с. 239);

- копію договору про надання правової допомоги від 14.06.2023 (т. ІІ, а.с. 226-226а), укладеного між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом Мельниченко Вікторією Валеріївною, за змістом п. 4.1 якого з терміном дії 12 місяців;

- копію договору про надання правової допомоги від 14.06.2023 (т. ІІ, а.с. 227-227а), укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Мельниченко Вікторією Валеріївною, за змістом п. 4.1 якого з терміном дії 12 місяців;

- копію договору про надання правової допомоги від 14.06.2023 (т. ІІ, а.с. 228-228а), укладеного між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом Мельниченко Вікторією Валеріївною, за змістом п. 4.1 якого з терміном дії 12 місяців.

До заяви про ухалення додаткового рішення заявником додано три акти приймання-передачу наданих послуг від 16.11.2023, підписані клієнтами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвокатським обєднанням «ЮрЛекс» в особі керуючого партнера Білоус Т.А., за зімстом яких Адвокатське об`єднання надало Клієнту правову допомогу передбачену Договорами про надання правової допомоги, в тому числі, але не обмежуючись наступними послугами:

«- Ознайомлено зі матеріалами справи в приміщенні Солом`енського суду м. Києва, зокрема з 2 заявами про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Вартість 2 000,00 грн;

-Підготовка та відправлення 2 відзивів на 2 заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Вартість 4 000,00 грн;

-Участь в судовому засіданні 16.11.2023. Вартість 4 000,00 грн».

При цьому в таких актах також зазначено, що сторони домовилися, що Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню винагороду в сумі 6000,00 грн за послуги надані відповідно до Актів, оскільки справа № 760/29288/21 за колективним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому послуги з ознайомлення з матеріалами справи та участь в судовому засіданні сплачуються рівномірно між трьома учасниками.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено наступне:

«Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Разом із тим Велика Палата Верховного Суду вважає, що посилання представника позивачки, що документи по суті справи підписувалися та подавалися до суду безпосередньо ОСОБА_1 , що, на його думку, ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги адвокатом Лісовським Р. А. не підтверджено, оскільки відповідачкою доведено реальність надання правничої допомоги.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших».

Суд враховує, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Вбачається, що у кожному з шістьох відзивів на заяви про визнання виконавчих листів від 31.08.2023 такими, що не підлягають виконанню, представник позивачів просив стягнути з КП «Київтеплоенерго» судові витрати зі сплати правової допомоги розрахунок якої складає 3 000,00 грн, який буде наданий в порядку ст. 141 ЦПК України.

Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Такий правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21).

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та пропорційності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, суд враховує, що складання відзивів у даній справі не потребувало аналізу великої кількості документів, надані представником позивачів шість відзивів на заяви про визнання виконавчих листів від 31.08.2023 такими, що не підлягають виконанню, є фактично ідентичними за змістом, розгляд відповідного питання суд об`єднав в одне судове засідання.

Крім того, суд вважає слушними доводи Комунального підприємства про те, що воно не є боржником у даній справі оскільки рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07.03.2023, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 16.06.2013, у задоволені позовних вимог до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відмовлено повністю.

Отже, заява в частині вимог про стягнення правничої допомоги з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» задоволенню не підлягає.

Щодо доводів КП «Київтеплоенерго» про те, що термін дії договорів про надання правової допомоги від 02.07.2021 № 4 та від 27.07.2021 № 12, укладених з Адвокатським об`єднанням «ЮрЛекс», закінчився 31.12.2022 суд звертає увагу на те, що п. 12.1 таких договорів передбачена їх автоматична пролонгація.

Крім того, як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 569/24629/18 (провадження № 61-3235св22), у пунктах 4-6, 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36 передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України. Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера. Відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (особа, яка видала ордер) (пункт 16 вказаного Положення).

Статтею 400-1 Кримінального кодексу України передбачена відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, встановлених договором про надання правничої допомоги.

Враховуючи зазначене, предмет та складність питання, що був предметом розгляду судом, обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з огляду на наявність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає що заявлений представником позивачів розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у загальній сумі 1 500,00 грн, що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності.

При цьому, 1 500,00 грн витрат на правничу допомогу підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з КП «Київтеплоенерго» на користь кожного з позивачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) по 500,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 133, 137, 141, 259-261, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивачів про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі за заявами Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі № 760/29288/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва», Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заінтересована особа: Печерський відділ державної виконавчої служби міста Києва, - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Київтеплоенерго» (; 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 500,00 грн (п`ятсот гривень) витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Комунального підприємства «Київтеплоенерго» (; 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ) 500,00 грн (п`ятсот гривень) витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Комунального підприємства «Київтеплоенерго» (; 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_4 ) 500,00 грн (п`ятсот гривень) витрат на правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич