КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/5569/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кучерука Максима Васильовича на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукурова В.П.,

у цивільній справі №357/11137/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення упущеної вигоди,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення упущеної вигоди.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Кучерук М.В. направив апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що правовідносини які випливають із предмету спору, не підлягають регулюванню у межах юрисдикції України, обґрунтовуючи такі висновки, зокрема, відсутністю в матеріалах справи копії паспорту позивача, на підтвердження наявності у нього громадянства України. Разом з тим, зазначена обставина, виходячи з вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху із наданням часу для усунення недоліків та не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Вказуючи, що у п. 5 угоди про порядок відчуження акцій від 15 березня 2013 року сторони визначили, що будь-які спори, які виникають з угоди та/або пов`язані з виконанням зобов`язань за нею, сторони мають право вирішити у відповідності з національним законодавством країн СНД, у тому числі України. Таким чином, вказаною угодою погоджено альтернативне місце розгляду спорів, що випливають із неї, у тому числі, на території України, а відтак, висновок суду першої інстанції щодо наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, є необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку.

До початку розгляду справи представник скаржника подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність скаржника.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи був повідомлений шляхом розміщення виклику на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 127-128).

Інші учасники справа поважності причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судами України, оскільки випадки, передбачені ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», на даний спір не поширюються. Вказуючи, на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження наявності у позивача громадянства України.

Однак, погодитися з висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення упущеної вигоди.

З позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином російської федерації та зареєстрований у м. Москва. Третя особа - ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у м. Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки.

З метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , судом першої інстанції 07 грудня 2022 року зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області.

Так як, відповідно до ч.ч. 6, 8-10 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Разом з тим, доказів на підтвердження отримання судом першої інстанції запитуваної інформації, матеріали справи не містять.

Також, судом першої інстанції як на одну із підстав відмови у відкритті провадження вказується на відсутність доказів щодо підтвердження того, що сам позивач є громадянином України. У зв`язку з чим суд вважав наявними підстави вважати подання такого позову спробою позивача штучно змінити підсудність справи.

В той час, як ненадання позивачем доказів на підтвердження наявності у нього громадянства України, виходячи з положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України, було для суду першої інстанції підставою для залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення недоліків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 4-1 Закону України «Про міжнародне приватне право» учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами.

Угода про вибір суду укладається у письмовій формі незалежно від місця її укладення. Угода про вибір суду, якою обрано суд України, укладається у письмовій формі відповідно до законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , предметом якого є стягнення упущеної вигоди, а підставою - невиконання з боку Групи компаній «БИН» зобов`язань за угодою від 15 березня 2013 року, укладеною між Компанією Зіланд, в особі ОСОБА_5, Групою компаній «Бин», в осбі ОСОБА_2 та ВАТ «Сбербанк росії», в собі ОСОБА_4 .

Згідно п. 5 вказаної угоди, сторони визначили, що будь-які спори, які виникають з угоди та/або пов`язані з виконанням зобов`язань сторонами за угодою, сторони залишають за собою право вирішити такі спори у відповідності з національним законодавством СНД чи/або законодавством штату Нью-Йорк.

Статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Документи, що додаються до позовної заяви, визначені у ст. 177 ЦПК України.

Частинами 1, 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про непоширення випадків передбачених ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» на даний спір та про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучерука Максима Васильовича задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: