ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/889/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №699/773/21 Категорія: 301030400 Гусарова В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07.03.2023 (повний текст складено 07.03.2023, суддя в суді першої інстанції Гусарова В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування збитків,

в с т а н о в и в :

у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив про витребування та вилучення у відповідача майна, яке належить позивачу, згідно наведеного переліку, стягнути з відповідача на його користь 750.00 грн. на відшкодування збитків, завданих незаконним відчуженням мобільного телефону Nokia 105 White, зобов`язати відповідача повернути позивачу цеглу червону в кількості 3000.00 шт.

Зазначив, що з 27 серпня 1990 року до 08 грудня 2006 року він проживав у будинку своєї матері ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . В цьому ж будинку проживали мати позивача ОСОБА_3 та його рідний брат, відповідач по справі ОСОБА_2 . Позивач був приватним підприємцем, займався вантажними перевезеннями, скуповував вживані вантажні автомобілі, розкомплектовував їх, ремонтував на території будинку його матері, де їх і зберігав.

У 2006 році позивач переїхав на постійне місце проживання в м. Корсунь-Шевченківський в збудований ним будинок, але продовжував зберігати і ремонтувати придбані ним вживані вантажні автомобілі на території будинку його матері, де також залишилося і інше майно - придбана ним в 2002 році для будівництва цегла у кількості 3000 шт., придбаний у 2002 році ящик металевий іржавий 3.5м на 0.90м вживаний, подарований йому та його дружині в 1989 році батьками дружини, бетоно-розчинозмішувач СБР50-1КЗ №22271, придбані ним в 2002 році рама від автомобіля ГАЗ 52 з переднім і заднім мостами, з ресорами, чотири колеса від автомобіля ГАЗ 52, автомобіль ІФА-50Л, державний номерний знак НОМЕР_1 та документи на цей автомобіль, придбані ним в 2012 році ваги торгові на 50 кг.

Мати не заперечувала проти зберігання позивачем на її подвір`ї майна, позивач користувався ним і мав вільний доступ до нього. Однак мати почала хворіти, перенесла інсульт і стала залежною від відповідача, з яким проживала. Відповідач став ображати матір, через що у позивача з ним склалися конфліктні відносини. Відповідач став не допускати позивача на територію будинку матері, перешкоджав його спілкуванню з нею. Тоді позивач дав матері свій мобільний телефон Nokia 105 White, щоб бути з нею постійно на зв`язку. Але відповідач відібрав у матері цей телефон і продав його.

У квітні 2019 року позивач хотів забрати деяке своє майно з материного подвір`я, але відповідач не віддав його, в зв`язку з чим позивач звертався до поліції, проте майно забрати так і не зміг.

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцем всього майна померлої матері за заповітом став рідний брат позивача - відповідач по справі ОСОБА_2 . Майно позивача залишилось на території домоволодіння його матері, яке тепер належить відповідачу у справі. Після смерті матері відповідач продовжує не допускати позивача на подвір`я вказаного домоволодіння та протиправно володіє його майном.

За таких обставин позивач змушений був звертатися до суду і рішенням Корсунь- Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.03.2021 у справі №699/620/20 його позов до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково та витребувано автомобіль ГАЗ 53, державний номерний знак НОМЕР_2 , або складові цього автомобіля у розібраному стані; автомобіль МАЗ 504 В, державний номерний знак НОМЕР_3 або складові цього автомобіля у розібраному стані; автомобіль ІФА-50Л, державний номерний знак НОМЕР_1 , або складові цього автомобіля у розібраному стані; кузов від автомобіля моделі МАЗ самоскид; кузов від автомобіля ГАЗ-53 самоскид; кузов від автомобіля моделі «Урал» бортовий; раму від автомобіля МАЗ-500 бортовий; чан металевий будівельний ємністю 2,5 м.куб.; чан металевий будівельний ємністю 300 л.

Однак до вказаного позову помилково не було включено таке майно: ваги торгові на 50 кг, мобільний телефон Nokia 105 White, цегла червона 3000 шт., документи та автомобільні номери на автомобіль ІФА-50Л, державний номерний знак НОМЕР_4 , бетоно-розчинозмішувач СБР50-1КЗ №22271, рама від автомобіля ГАЗ 52 з переднім і заднім мостами, з ресорами, чотири колеса від автомобіля ГАЗ 52, ящик металевий.

Позивач з метою уникнення повторного звернення до суду про витребування ще і цього майна звернувся 10.06.2021 до відповідача і просив його у добровільному порядку повернути йому майно, однак відповідач побив його, заподіявши середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження.

За таких обставин позивач змушений звертатися до суду з даним позовом.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07.03.2023 позовні вимоги у справі задоволено частково та витребувано та вилучено у відповідача цеглу червону у кількості 3000 шт. та передано її позивачу, а в задоволенні інших вимог відмовлено. Суд вказав, що тільки цегла без належних правових підстав перебуває у фактичному володінні відповідача на території належного йому домоволодіння по АДРЕСА_1 . Разом з тим, позивачем не доведено, що інше спірне майно перебуває у володінні відповідача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 06.05.2023 через відділення поштового зв`язку відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі та новим рішенням відхилити позов. Скаржник зазначає, що позивач мав навести індивідуальні ознаки майна, яке витребовується у відповідача за віндикаційним позовом. У наданій позивачем квитанції не зазначено кількість придбаної цегли. На подвір`ї відповідача наявна лише цегла, яку він придбав без документів у колгоспі.

Відзиву на вказану апеляційну скаргу не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ціна позову складає 18325,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 27.08.1990 до 08.12.2006 був зареєстрований у будинку своїй матері по АДРЕСА_1 (а.с. 14).

У цей період часу позивач займався підприємницькою діяльністю, пов`язаною з вантажними перевезеннями. Мав фінансову можливість та виробничу необхідність купувати вживані автомобілі, запчастини до них та інше необхідне йому майно. Придбані автомобілі, запчастини та інше майно, за твердженням позивача, зберігав за місцем свого проживання за адресою своєї матері ( а.с.15-16).

Відповідно до листа Територіального сервісного центру № 7144 регіонального сервісного центру в Черкаській області МВС України від 18.04.2019 № 31/23/44-250 у базі даних ДАІ 2000 та НАІС на ім`я позивача зареєстровано:

-29.08.2007 автомобіль ГАЗ 53, днз НОМЕР_5 ;

-15.09.1998 автомобіль МАЗ 504 В, днз НОМЕР_3 ;

-28.05.1991 автомобіль ИФА-50Л, днз НОМЕР_6 (а.с.40).

Крім того, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.09.2012 (а.с. 37) позивач купив ваги торгові. Відповідно до товарного чеку від 15.07.2017 позивач придбав мобільний телефон Нокіа (а.с.37)

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 285 (а.с. 38) позивач купив цеглу (кількість не зазначено).

Крім того, позивач мав у власності бетонозмішувач, якій був подарований йому у 1989 році, що підтверджується технічним паспортом та фотокартками (а.с.41-52)

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру 12.05.2022 позивач придбав ГАЗ-52, рами б/в, 4 колеса з дисками б/в, ящик металевий (а.с.53).

За поясненнями позивача, у 2006 році він переїхав до м. Корсунь-Шевченківський, проте належні йому автомобілі, запчастини до них та інше майно з дозволу своєї матері продовжував зберігати на території належного їй домоволодіння, оскільки за новим місцем проживання не мав місця для зберігання належного йому майна.

Приблизно з 2015 року стосунки між позивачем, його матір`ю та братом погіршились. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18), після чого спадкоємцем домоволодіння, на подвір`ї якого зберігається майно позивача, став відповідач у справі.

Відповідно до акту огляду подвір`я по АДРЕСА_1 від 20.12.2019 комісією у складі сільського голови Малюги О.П., провідного спеціаліста-юриста виконавчого комітету Набутівської сільської ради Пухи І.І., громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було встановлено, що на території домоволодіння знаходиться рухоме майно, а саме автомобіль ІФА бортовий розкомплектований, автомобіль МАЗ 504В розкомплектований, автомобіль ГАЗ 52-53 розкомплектований, бочка-чан об`ємом 2,5 куби, чан малий на 300 л., кузов НОМЕР_7 , кузов бортовий від Урал, кузов ГАЗ 53 самоскид. У акті зазначено, що вищевказане майно перебуває на подвір`ї серед чагарників. Під час проведення огляду комісія на подвір`я не заходила, вказане майно добре видно з проїжджої частини (а.с.54).

Позивач намагався забрати належне йому майно, проте відповідач на це не дав згоди та не допустив позивача на подвір`я. з цих підстав він звертався до Корсунь-Шевченківського відділення поліції та до Набутівської сільської ради щодо сприяння у повернення майна, однак отримував відповіді, що дані органи не можуть здійснювати огляд господарства ОСОБА_3 без відповідного рішення суду (а.с. 17,19-36,39, 92).

Зазначені обставини обумовили звернення з цим позовом до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування збитків. Вказане питання має таке правове регулювання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України також закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Верховний Суд постанові від 12.02.2020 у справі №761/17142/15-ц зазначив, що відповідно до статті 387 ЦК України за віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначення такого позову є повернення лише саме того майна, яке було у власності особи.

Таким чином предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

При цьому згідно ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Також згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-82 ЦПК.

Враховуючи вищевикладене правове регулювання та надані сторонами справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив про можливість захисту прав власника майна шляхом звернення з віндикаційними позовними вимогами про його витребування у відповідача, адже спірне майно (цегла) не має визначених індивідуально ознак, що унеможливлює застосування способу захисту прав, передбаченого ст. 387 ЦК України.

За обставин цієї справи відповідні права власника можуть бути захищені, зокрема, шляхом звернення з вимогами про відшкодування вартості спірного майна.

В цій частині апеляційні доводи скаржника заслуговують на увагу.

Одночасно апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що на подвір`ї відповідача наявна лише цегла, яку він придбав без документів у колгоспі, адже їх не підтверджено доказами.

Крім того, слід оцінити критично посилання скаржника про те, що у наданій позивачем квитанції не зазначено кількість придбаної цегли, адже, враховуючи дату її придбання (24.09.2002) та зазначену вартість (420,00 грн.) а.с.38, обґрунтованих підстав для висновків про неточність зазначення позивачем кількості цегли у суду не виникає.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07.03.2023 у частині задоволених позовних вимог у даній справі належить скасувати у зв`язку з неправильним застосування норм матеріального права ст. 387 ЦК України, та прийняти постанову про відхилення позовних вимог в зв`язку з невірно обраним позивачем способом захисту свого порушеного права. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі положень ст.141 ЦПК України, оскільки позивач є особою з інвалідністю І групи, яка в силу приписів п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідачу з державного бюджету слід компенсувати 1362,00 грн. судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07.03.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування збитків скасувати в частині вирішення позовних вимог про витребування цегли.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння (цегли) у даній праві відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 з державного бюджету 1362,00 грн. судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 05 липня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді