Справа № 303/3194/22
У Х В А Л А

05 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кондора Р.Ю.,

суддів: Кожух О.А., Готри Т.Ю.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі № 303/3194/22 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року, повний текст якого складено 17 січня 2023 року, головуючий суддя Монич В.О., -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 06.03.2023 (відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції) оскаржила в апеляційному порядку рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.01.2023. Крім цього порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просила суд звільнити її від сплати судового збору.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.03.2023 ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, зменшено розмір судового збору до 1860,00 грн, що становить 5% розміру річного доходу скаржниці, апеляційну скаргу залишено без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, скаржницею не надано доказів сплати судового збору, натомість нею повторно подано заяву про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Клопотання вмотивоване тим, що після сплати судового збору у неї залишиться лише 1700,00 грн, які є недостатніми для прожиття, зокрема на сплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування та ліків. Тому вважає, що сплата судового збору в розмірі визначеному судом перешкоджає їй в доступі до суду.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29.05.2023 наведені скаржником обставини визнано необґрунтованими, у зв`язку з чим судом повторно продовжено строк на усунення недоліків, встановлені ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.03.2023.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, скаржницею вчергове не надано доказів сплати судового збору, натомість нею втретє подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги або зменшення його розміру. Заява мотивована тим, що апеляційний суд не витребував від скаржниці додаткових доказів на підтвердження майнового стану, та на підставі припущень застосував норму без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України, та ЄСПЛ, про що ОСОБА_1 вказувала у попередньому клопотанні. Крім цього, посилаючись на статтю 46 Конституції України зазначає, що після сплати судового збору, у неї не залишиться прожиткового мінімуму, який забезпечить їй фізичне виживання. Вважає, що розрахунок сплати судового збору повинен врахувати вимоги Конституції України та призначити судовий збір не більше як 511,43 гривень, виходячи з того, що пенсія за один місяць становить 3100,43 (37205,20/12=3100,43) за мінусом 2589 грн (прожитковий мінімум) залишається 511,43 гривень. При цьому посилається на висновки Верховного Суду у постановах від 21.09.2022 у справі № 303/5774/21, від 29.09.2021 у справі № 753/14399/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі 904/5726/19.

Наведені скаржником обставини не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Саме на сторону, а не на суд, покладається зобов`язання доведення та подання доказів.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що її майновий стан як на день звернення з апеляційною скаргою (06 березня 2023 року) перешкоджав сплаті судового збору, так і в подальшому не додано нових доказів на підтвердження її скрутного майнового становища, звертаючись з повторними клопотаннях про звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи той факт, що Закарпатським апеляційним судом ухвалами від 13.03.2023 та від 29.05.2023 року відмовлено скаржниці у задоволенні її заяви про звільнення від сплати судового збору, при цьому зменшено розмір судового збору та двічі надано можливість усунути наявні недоліки та сплатити судовий збір, проте скаржниця вкотре не скористалася цією процесуальною можливістю та втретє звернулася із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, не долучивши при цьому жодних документів, які характеризують в повній мірі її майновий стан в підтвердження неможливості сплати судового збору.

Як вже неодноразово зазначалося судом надані скаржницею до апеляційної скарги довідки Пенсійного фонду України про розмір пенсії за 2022 рік та Державної податкової служби, про про відсутність у ОСОБА_1 доходів та прибутків за 2022 рік не достатньо для висновку про визначення й визнання її майнового стану таким, що є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі № 990/13/223, провадження № 11-22заі23, під час оцінки скрутного майнового стану заявника, що унеможливлює оплату судових витрат, при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, а також в ухвалі Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 328/1625/20.

Крім цього суд зазначає, що Закон України «Про судовий збір» містить визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх судових інстанціях за законом, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним, а питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 Закону України «Про судовий збір», або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Отже, комплексний аналіз викладених законодавчих положень дає підстави для висновків, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми права є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду за наявності викладених в законі умов, на власний розсуд оцінивши їх, звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 806/2720/17, від 07 серпня 2018 року у справі № 389/2858/16-а.

Питання щодо наявності інших підстав звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги вирішувалося судом апеляційної інстанції в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 29.05.2023 про продовження строку на усунення недоліків.

Заявниця двічі не усунула недоліки, зазначені в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 13 березня 2023 року.

Доводи, наведені ОСОБА_1 в клопотанні, є помилковими та необґрунтованими, оскільки вони зводяться до власного тлумачення норм процесуального права. При цьому посилається на постанову ВС від 21.09.2022 у справі № 303/5774/21, яка відсутня в Єдиному державному ресєстрі судових рішень, а обставини викладені у постанові ВС від 29.09.2021 у справі № 753/14399/16-ц є відмінними та ухваленими за інших фактичних обставин справи, зокрема, доводами, наданими заявником до клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень ст.ст. 185, 357 ЦПК України, виходячи з того, що скаржниця не виконала вимог ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13 березня 2023 року та надавши належну оцінку поданому клопотанню ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, в якому відсутні докази, які дозволяють дійти висновку про існування такого майнового стану скаржниці, що унеможливлює сплату нею судового збору, та клопотанню про зменшення судового збору, врахувавши, що суд вже зменшив його розмір, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору чи зменшення його розміру.

Відмова у задоволенні даних клопотаннь із зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

З врахуванням вищенаведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року, слід визнати неподаною та повернути її.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України, у разі невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 357 та ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору та про зменшення розміру судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року вважати неподаною і повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцять днів з дня її складення.

Судді