_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-зз/947/80/23
УХВАЛА

/про відмову скасування заходів забезпечення позову/

10.07.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Одеси, заінтересовані особи ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду міста Севастополя від 11 вересня 2009 року по цивільній справі № 2-2949/09 за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Севастопольської філії про зміну умов кредитного договору, та за зустрічним позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Севастопольської філії до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 915/06-И від 27.11.2006 року, укладеним з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит». Також, в заяві зазначено, що розгляд справи просить проводити за відсутності її представника та у випадку неможливості розгляду даної заяви ініціювати відновлення втраченого провадження на підставі ст.489 ЦПК України.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023 року вказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Пітух В.І. до судового засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяву, якою просили розглянути справу за відсутності заявника та її представника.

Суд, з огляду на норми ч.2 ст.158 ЦПК України, які передбачають п`ятиденний скорочений термін розгляду питання щодо скасування заходів забезпечення позову, вважає наявні в матеріалах справи докази повними та достатніми для розгляду вказаної справи по суті за відсутності учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні Ленінського районного суду міста Севастополя перебувало три цивільні справи: №2-2949/09, №2-2950/09 і №2-2966/09, по яким було заявлено клопотання ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами в порядку приписів глави 3 «Провадження у справі до судового розгляду» ЦПК України від 18.03.2004 року №1618-IV та як результат суд постановив ухвали про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та забороні виїзду за межі України.

Зокрема, дана заява про скасування заходів забезпечення позову стосується цивільної справи № 2-2949/09 за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Севастопольської філії про зміну умов кредитного договору, та за зустрічним позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Севастопольської філії до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 915/06-И від 27.11.2006 року, укладеним з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Ухвалою Ленінського районного суду м.Севастополя від 11 листопада 2009 року з метою забезпечення позову, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України та заборонити виїзд за межі України громадян України, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Рівно (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м.Кривій Ріг (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до розгляду справи. Виконання цієї ухвали доручено Державній Прикордонної служби України. Правовими підставами забезпечення позову судом зазначено норми ст.ст.151-153 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Тобто, з наведеного слідує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та заборона виїзду за межі України щодо ОСОБА_1 , застосовано судом, як захід забезпечення позову, в порядку статей 151-153 ЦПК України (чинних на момент постановлення ухвали).

Рішенням Ленінського районного суду м.Севастополя від 21.12.2010 року зустрічний позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Севастопольської філії задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 915/06-И від 27.11.2006 року в сумі 2137367,28 грн. та судові витрати. Відомості щодо набрання рішенням законної сили відсутні.

16.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою про надання інформації щодо обмеження у праві виїзду за кордон.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 184/А-626 від 01.2018 року вбачається, що з 27.01.2010 року стосовно ОСОБА_1 на виконанні перебувають судові рішення про тимчасове обмеження виїзду за межі України, зокрема ухвала Ленінського районного суду м.Севастополя № 2949/09 від 11.11.2009 року, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та заборони виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженці м.Кривій Ріг, до розгляду справи.

В матеріалах справи є заява АТ «Банк» Фінанси та Кредит» від 08.10.2015 року № 3489/10/67-3, в якій зазначено, що у зв`язку з частковим виконанням зобов`язань позичальником ОСОБА_2 за кредитним договором № 915-06/-И від 27.11.2006 року та припиненням Договору іпотеки від 27.11.2006 року, посвідченого Бойко І.Д. приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі № 6183, банк просить виключити відповідний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно іпотеки та зняти заборону відчуження із квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , переданої в іпотеку банку на підставі договору іпотеки від 27.11.2006 року, засвідченого приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Бойко І.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 6183.

Крім того, банк повідомляє, що ОСОБА_4 , приватний нотаріус Севастопольського міського нотаріального округу постійно проживає на тимчасово окупованій території України та згідно ч.5 ст.11 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не може здійснювати будь-які правочини.

Вказаною заявою АТ «Банк» Фінанси та Кредит» від 08.10.2015 року встановлено факт часткового виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_2 та відсутності повідомлення нотаріуса про припинення іпотеки, що повинно було би підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про припинення іпотеки, станом на 08.10.2015 року. Будь-яких актуальних відомостей станом на липень 2023 року суду не надано.

При цьому, суд роз`яснює, що визначальним при вирішенні заяви про скасування заходів забезпечення позову повинна бути довідка банку про повне погашення кредитної заборгованості відповідачами станом на час розгляду справи.

Судом встановлено, що у травні 2021 року ОСОБА_1 зверталась до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (справа № 303/3540/22).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено. На вказану ухвалу заявником було подано апеляційну скаргу.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.12.2022 року вказану ухвалу було скасовано та справу направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. Також, в постанові суду вказано, що розпорядженням голови Верховного Суду від 05.07.2022 за № 36/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ (окрім кримінальних проваджень), а саме: територіальну підсудність справ Ленінського районного суду м. Севастополя змінено, та визначено територіальну підсудність справ Київському районному суду м. Одеси.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2022 року цивільну справу передано за підсудністю Київському районному суду м.Одеси.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25.05.2023 року по вказаній цивільній справі №303/3540/22 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Державна прикордонна служба про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон було відмовлено.

У мотивувальній частині ухвали суду зазначено, що заявниці взагалі невідомо чи є виконавчі провадження по даній справі; заявником невірно було посилання в обґрунтування заяви на норми ст.441 ЦПК України, оскільки тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України було застосовано судом, як захід забезпечення позову в порядку статей 151-153 ЦПК України, в редакції діючій на той час; заявниця не оскаржувала відмову Державної прикордонної служби про відмову в перетинанні нею Державного кордону України 14.05.2022 року; заявниця не оскаржувала ухвала суду про застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, судом в ухвалі було зроблено висновок про те, що оскільки у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо справ №2-2949/09, №2-2950/09 і №2-2966/09 Ленінського районного суду м.Севастополя, то заявниці слід звернутися з заявою в порядку визначеному Розділом Х ЦПК України. Тобто, суд зазначив, що без відновлення втраченого судового провадження відсутні підстави для задоволення заяви заявниці.

Вказану ухвалу суду заявницею оскаржено не було та вона набрала законної сили.

04.07.2023 року ОСОБА_1 звертається до Київського районного суду м.Одеси з заявою про скасування заходів забезпечення позову у порядку ст.158 ЦПК України.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Одночасно, у прохальній частині заяви п.4 заявник вказує, що у випадку неможливості розгляду даної заяви ініціювати відновлення втраченого провадження на підставі ст.489 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст.488,489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Як вже зазначалося, у ст.489 ЦПК України передбачено можливість відновлення втраченого судового провадження за ініціативою суду, але не конкретизовано, у яких випадках суд має право ініціювати вирішення цього питання. У постанові Пленуму ВСУ №2 з цього питання зазначено лише, що втрачене судове провадження може бути відновлене за ініціативою суду, коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо. Законодавець не деталізує, в яких випадках суд може бути ініціатором відновлення втраченого судового провадження, тому вирішення цього питання відбувається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку відсутня заява зацікавленої особи з цього питання, подана у порядку ст.ст.488-495 ЦПК України.

Крім того, заява про відновлення втраченого судового провадження повинна відповідати форму і змісту, регламентованому нормами ст.491 ЦПК України. У разі недодержання вимог до форму та змісту заяви, настають наслідки, передбачені ст.492 ЦПК України.

У даному випадку заявник звернулась до Київського районного суду м.Одеси не з заявою про відновлення втраченого судового провадження у порядку ст.ст.488-495 ЦПК України, а з заявою про скасування заходів забезпечення позову у порядку ст.158 ЦПК України. Не звертаючи увагу на роз`яснення суду, надані в ухвалі Київського районного суду м.Одеси від 25.05.2023 року про те, щобез відновлення втраченого судового провадження відсутні підстави для задоволення заяви заявниці про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною.

Керуючись ст. ст. 153,158, 260, 263, 353, 488, 489 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.07.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.