ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/651/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за законом.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 травня 2021 року, по справі №638/16639/20 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятті спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятті спадщини, а саме просить суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 628/2018), який відраховувати з дня набрання рішенням законної сили.

Позов мотивовано тим, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 померла громадянка ОСОБА_2 , про що 19.05.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області складено відповідний Актовий запис про смерть за № 7799, після її смерті відкрилася спадщина. Померла ОСОБА_2 була двоюрідною сестрою позивача. За життя спадкодавець заповіту не залишила, тому спадкування здійснюється за законом.

Позивач зазначає, що з об`єктивних та незалежних від неї причин не змогла у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки в неї були відсутні документи, що свідчать про відкриття спадщини, а про смерть своєї двоюрідної сестри вона дізналася лише у вересні 2020 року від слідчого. Тому, позивач була змушена спершу звернутися до правоохоронних органів з заявою про надання відповідних документів про смерть своєї двоюрідної сестри. Отримавши документи, які підтверджували факт смерті спадкодавця та відкриття після її смерті спадкової справи, позивач через свого представника звернулася до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Десята Харківська державна нотаріальна контора), у матеріалах якої знаходиться спадкова справа, для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Позивач також вказала, що оскільки у спадкодавця не було близьких родичів, ніхто своєчасно не повідомив її про смерть її двоюрідної сестри, а самостійно провідувати сестру позивач не мала змоги з 2017 року, оскільки є особою похилого віку (на час відкриття спадщини їй виповнилося 72 роки) і за станом здоров`я вона не могла залишати своє місце проживання. Відстань між населеним пунктом в якому проживає позивач та місцем відкриття спадщини є значною та складає 640 км, яку позивачу, внаслідок стану її здоров`я, було тяжко подолати самостійно. Вказане і стало причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Просила суд позов задовольнити.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні обставини, які підтверджували б поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, також позивачем не надано доказів, які б дозволили прослідкувати усю лінію родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ХМР посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що матеріали справи не містять допустимих доказів, які б дозволили прослідкувати усю лінію родинних відносин між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в свою чергу не відносить ОСОБА_1 до кола спадкоємців за законом.

Вказує, що у позивача відсутні поважні причини пропуску для поновлення строку для прийняття спадщини.

Зазначає, що позивач не турбувалась, не цікавилась життям та здоров`ям померлої ОСОБА_2 , що в своє чергу є проявом байдужості з боку спадкоємця до померлої ОСОБА_2 та відповідно, майже два роки не вчиняла жодних дій, спрямованих на звернення до органів нотаріату.

Судом не зазначено, яким чином наявність встановлених діагнозів не дозволило протягом двох років звернутись позивачу до нотаріуса. Немає причинно-наслідкового зв`язку між згаданими захворюваннями та об`єктивною неможливість звернення до нотаріуса.

Що стосується великої відстані між місцем відкриття спадщини та місцем мешкання позивача, слід зазначити, що п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачає альтернативний спосіб подачі заяви про прийняття спадщини, зокрема за допомогою засобів поштового зв`язку.

Зауважує, що позивачем ОСОБА_3 не наведено поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується ОСОБА_4 записом про смерть № 7799 від 19.05.2018 року, складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області.

Після смерті ОСОБА_2 Десятою Харківською міською нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 628/2018, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 57151404 від 08.08.2019 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56517213 від 13.06.2019 року заповіту спадкодавець ОСОБА_2 не залишила.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08.10.2020 року № 1924/02-31 ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкового права та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, передбаченого частиною 1 статті 1272 Цивільного кодексу України, а також у зв`язку з тим, що на день відкриття спадщини заявник не проживав постійно та не був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця. В шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, заяв про прийняття спадщини від ОСОБА_1 не надходило.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, що вона не мала інформації про відкриту спадкову справу, похилий вік та стан її здоров`я, велика відстань між постійним місцем проживання позивача та місцем знаходження спадкового майна, є істотною перешкодою для подання ним заяви про прийняття спадщини, що узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України по справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, у справі № 6-1486цс15 від 04.11.2015 року у постанові Верховного Суду від 13.03.2020 року у справі № 314/2550/17, згідно з якими такі причини визнаються як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом також було зазначено, що згідно з пп. 1.2, 1.3, 1.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, подання нотаріусу при спадкуванні документів для підтвердження факту смерті спадкодавця є обов`язковою умовою, що визначає наявність у спадкоємця права на спадкування.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану є перешкодою для подання ним заяви про прийняття спадщини. Що узгоджується з висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 759/8623/18.

Щодо посилань представника відповідача на те, що в позові слід відмовити у зв`язку з тим, що позивачем не надано всіх документів на підтвердження її родинних зв`язків з спадкодавцем, суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 4.1. пункту 4 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (підпункт 4.14. пункту 4 глави 10 Порядку).

Отже, законодавством визначено, що подання заяви про прийняття спадщини свідчить про бажання особи прийняти спадщину. Подання ж нотаріусу документів на підтвердження родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем передує саме оформленню спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (у пункті 24) з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування роз`яснив, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Отже, вирішуючи справу про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує лише обставини щодо поважності причини пропуску строку для подання особою заяви про прийняття спадщини.

Наявність же у особи права для закликання її до спадкування перевіряються нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину, шляхом отримання від спадкоємця відповідних документів.

Наведене спростовує твердження представника відповідача про необхідність доведення позивачем її родинних зв`язків із спадкодавцем як на обставину, не доведення якої є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, які доводами скарги не спростовані, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року (справа №6-1320цс17).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно довідки КП «КРМЦПМСД» КРР «Глинська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» від 16.10.2020 року № 1178, ОСОБА_1 за станом здоров`я з 15.05.2017 року лікувалася в Обласній лікарні ім. Пирогова в м. Вінниці, Камишевській центральній районній лікарні та в сімейній лікарні Глинської АЗПСМ. На підставі виписки з амбулаторної картки ОСОБА_1 перебуває на обліку в КП «КРМЦПМСД» КРР «Глинська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» з діагнозом: ІХС стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, склероз аорти, коронаросклероз, миготлива аритмія СН ІІА ст., артеріальна гіпотензія 2 ст., стадія 2 ризик високий. Пацієнтка за станом здоров`я не має можливості залишати місце проживання.

Ці докази підтверджують доводи позивачки, що фактично на теперішній час вона не має можливості залишати місце проживання та перебуває під наглядом лікарів.

Крім того, згідно паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , виданого Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області 18.07.2000 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є особою похилого віку, на час відкриття спадщини їй виповнилося 72 роки, її постійним місцем проживання є село Глинськ, Калинівського району, Вінницької області.

Відстань між населеним пунктом в якому проживає позивач та місцем відкриття спадщини (м. Харків) є значною, яку позивачу внаслідок стану її здоров`я та віку було тяжко подолати.

Крім того, частиною другою статті 1269 ЦК України передбачено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та наведеним у рішенні суду мотивуванням, яке є обґрунтованим.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 липня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.