Справа № 199/1689/23
(2/199/1246/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

27.06.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі: прокурора

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом прокурора - прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області Фріди Мікаєлян в інтересах держави в особі Кальчицької сільської ради Донецької області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з позовом в останньому заявлено вимогу про витребування з чужого незаконного володіння відповідача на користь Кальчицької сільської ради Донецької області (), земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2 га з кадастровим номером :07:000:2143 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області. Позов обґрунтований тим, що прокурором опрацьовані відомості офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua) щодо прийнятих цим органом наказів, за результатами опрацювання встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області не приймався наказ № 34-СГ від 03.01.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 безоплатно передано з земель державної власності у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:2143, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.

Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 10-5.42-5199/2-21 від 19.11.2021, наказ щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою на земельну ділянку :07:000:2143 Головним управлінням не приймався, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на підставі якого здійснювалась реєстрація земельної ділянки через функціонал «Передача через веб-ресурс «Е-сервіси» до Державного фонду документації із землеустрою до фонду документації та оцінки земель Головного управління не надходив.

Крім того, Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області надано належним чином завірену копію наказу № 34-СГ від 03.01.2020, але іншого змісту, а саме про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Новоселівської Першої ради Ясинуватського району Донецької області за межами населених пунктів, розмір земельної ділянки 2,0000 га.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки :07:000:2143, а остання вибула з державної власності поза її волею.

У судовому засіданні прокурор Пієнко С.О. позов підтримав.

Представник Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, предметом спору є земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:2143, призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області.

16.03.2020 р. державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації Попруженком А.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №35987610 про право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:2143 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15 17, 18).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підставою для внесення запису є наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №34-СГ від 03.01.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності» (а.с. 18 20).

Вказаним наказом гр. ОСОБА_2 передано із земель державної власності у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:2143 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.

16.03.2020 р. ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу №1128, який посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. продав вказану земельну ділянку ОСОБА_5 (а.с. 21-22, 23- 26).

07.06.2021 р. ОСОБА_5 продала вказану земельну ділянку ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу №1128, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Скалуном Р.В., що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 19 20, 27 29).

Як встановлено судом на підставі відповіді з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №10-5.42-5199/2-21 від 19.11.2021 наказ щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою на земельну ділянку :07:000:2143 Головним управлінням не приймався, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на підставі якого здійснювалась реєстрація земельної ділянки через функціонал «Передача через веб-ресурс «Е-сервіси» до Державного фонду документації із землеустрою до фонду документації та оцінки земель Головного управління не надходив (а.с. 11- 12).

Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області надано копію наказу №34-СГ від 03.01.2020, але іншого змісту, а саме про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Новоселівської Першої ради Ясинуватського району Донецької області за межами населених пунктів, розмір земельної ділянки 2,0000 га (а.с. 13).

Прокурор заперечує справжність наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою на земельну ділянку :07:000:2143.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.40.2023 р. відкрито провадження у цивільній справі.

Дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею ст. 81 (ч. 1 ) ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у п. 7.24 постанови від 08.02.2019 у справі №915/20/18 дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи, що беззаперечно свідчить про можливість представництва органами прокуратури в суді інтересів держави в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 3 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частинами 3, 4 статті 56 ЦПК України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

В контексті правовідносин у справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Судом встановлено, що предметом спору є земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:2143, призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області.

На час вибуття земельної ділянки з державної власності - 16.03.2020, уповноваженим на розпорядження нею органом було Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України у редакції на час спірних відносин).

Утім, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ (набрав чинності 27.05.2021) розділ X Перехідних положень Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, який передбачає, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім переліку встановлених земель.

Таким чином, починаючи з 27.05.2021 р., уповноваженим державою органом на розпорядження земельною ділянкою :07:000:2143 є відповідна сільська рада, на території якої перебуває земельна ділянка.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №710-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області» територія Касянівської сільської ради Нікольського району ввійшла до територіальної громади Кальчицької сільської ради Донецької області.

16.03.2020 р. державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації Попруженком А.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №35987610 про право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:2143 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.

Судом встановлено, що підставою для внесення запису вказано наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №34-СГ від 03.01.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності».

Вказаним наказом начебто ОСОБА_2 передано з земель державної власності у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:2143 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.

16.03.2020 р. ОСОБА_4 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу №1128, який посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А.

07.06.2021 р. ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу №1128, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Скалуном Р.В., продала вказану земельну ділянку ОСОБА_1

Лівобережною окружною прокуратурою Донецької області опрацьовані дані офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua) щодо прийнятих цим органом наказів. За результатом опрацювання встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області не приймався наказ №34-СГ від 03.01.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності», яким ОСОБА_2 безоплатно передано з земель державної власності у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:2143 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.

Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №10-5.42-5199/2-21 від 19.11.2021 наказ щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою на земельну ділянку :07:000:2143 Головним управлінням не приймався, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на підставі якого здійснювалась реєстрація земельної ділянки через функціонал «Передача через веб-ресурс «Е-сервіси» до Державного фонду документації із землеустрою до фонду документації та оцінки земель Головного управління не надходив.

Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області надано засвідчену копію наказу №34-СГ від 03.01.2020, але іншого змісту, а саме про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Новоселівської Першої ради Ясинуватського району Донецької області за межами населених пунктів, розмір земельної ділянки 2,0000 га.

Відтак, державою не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:2143.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, а також ст.ст.1, 4, 5 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтею 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються відповідно до закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 5 статті 60 вказаного Закону також визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Згідно положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Лише власник має право розпоряджатись своїм майном і вчиняти відносно нього будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Оскільки в цій справі майно вибуло з володіння власника (держави) не з їхньої волі іншим шляхом, наявні підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права(відповідна правова позиція міститься у п.п. 84, 85, 86 постанови ВП ВС від 09.11.2021 у справі №466/8649/16-ц (зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що у зв`язку з набуттям ОСОБА_1 права власності на вказану спірну земельну ділянку, вочевидь порушення майнових прав позивача.

Суд дійшов до висновку про наявність підстав для припинення права власності відповідача на зазначену земельну ділянку шляхом витребування її із незаконного володіння відповідача.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684,00 грн., відтак, вказана сума, оскільки позов задоволений повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 76 - 81, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 264-265, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 268, ст. 273, ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов прокурора прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області Фріди Мікаєлян в інтересах держави в особі Кальчицької сільської ради Донецької області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки задовольнити повністю.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Кальчицької сільської ради Донецької області (), земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2 га з кадастровим номером :07:000:2143 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (( АДРЕСА_1 ) РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецької обласної прокуратури, , судові втирати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Дата складення повного судового рішення 07.07.2023 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї