1Справа № 335/7317/22 2/335/345/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Старун Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Д.Р. до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Д.Р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідач 1), ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» (відповідач 2) про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить стягнути:

1.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51 521,20 грн майнової шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди.

2.Стягнути з ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» на користь ОСОБА_1 81 852,80 грн страхового відшкодування.

3.Судові витрати по сплаті судового збору, на експертний висновок та на правову допомогу покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову вказує наступне.

О 15 год. 50 хв. 12.07.2022 року у м. Запоріжжя, на пр. Маяковського, 19 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів RENAULT MEGANE, р.н. НОМЕР_1 (далі автомобіль RENAULT), що належить на праві власності позивачу Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_3 і SKODA FABIA р.н. НОМЕР_4 , під керуванням відповідача-1.

Вина відповідача-1 у вказаній ДТП встановлена Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя згідно з Постановою від 05.08.2022 року у справі № 335/4271/22.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT становить 132 874,00 грн, що підтверджується Рахунком-фактурою № Н від 22.08.2022 року ТОВ «АДАМАНТ МОТОРС ЗАПОРІЖЖЯ», яке є офіційним дилером марки RENAULT у місті Запоріжжя, про що зазначено на сайті компанії за посиланням https://www.renault-adamant.zp.ua/.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача-1 за шкоду заподіяну життю, здоров`ю і майну третіх осіб була застрахована у відповідача-2 згідно з Полісом № EP-206552909 (далі Поліс), а порядок виплати страхового відшкодування регулюється положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Огляд автомобіля RENAULT представником відповідача-2 проведено.

У зв`язку з відсутністю у позивача відомостей про розмір страхового відшкодування, що відповідач-2 мав намір йому виплатити, і неможливістю отримання цієї інформації у зручний для позивача спосіб (по телефону чи у відділенні відповідача-2, оскільки у відповідача-2 відсутнє відділення у місті Запоріжжя), позивач звернувся до відповідача-2 із Запитом на інформацію від 19.09.2022 року.

Також, з метою реалізації права на отримання відомостей про суму страхового відшкодування і забезпечення свого права на отримання страхового відшкодування позивач звернувся за правничою допомогою до адвоката Хомутова Г.В., який 26.09.2022 року надіслав відповідачу-2 Заяву про страхове відшкодування, до якого були долучені докази ціни відновлювального ремонту автомобіля RENAULT та Адвокатський запит в якому запитувались документи наявні у страховій справі відповідача-2 у зв`язку із вказаною ДТП і які адвокат просив направити в електронному вигляді з електронним підписом уповноваженого представника відповідача-2 або поштою в паперовому вигляді. Не отримавши від відповідача-2 запитаних документів адвокат Хомутов Г.В. повторно звернувся із Адвокатським запитом 03.10.2022 року, але безрезультатно.

Відповідач-2 у месенджері Telegram повідомив позивача, що сума страхового відшкодування становить 31 321,07 грн і буде виплачена орієнтовно 23.12.2022 року.

Яким чином була розрахована відповідачем-2 зазначена сума позивачу невідомо навіть станом на дату подачі цього позову, оскільки відповідач-2:

- у надісланому Листі вих. № 2009-02 від 15.09.2022 року, на поданий позивачем Запит на інформацію від 19.09.2022 року, ці відомості не повідомив;

- не виконав вимог отриманого від адвоката Хомутова Г.В. Адвокатського запиту від 26.09.2022 року, посилаючись у Листі вих. № 2809-06 від 28.09.2022 року на великий обсяг запитуваних документів і запросив адвоката із Запорізької області ознайомитись з матеріалами страхової справи у місті Києві. Хоча, знову ж таки, адвокат просив надіслати документи в електронному вигляді;

- не виконав вимог повторно надісланого адвокатом Хомутовим Г.В. Адвокатського запиту від 03.10.2022 року, посилаючись у Листі вих. вих. № 0710-10 від 07.10.2022 року вже не тільки на великий обсяг запитуваних документів, але й на конфіденційність інформації щодо діяльності та фінансового стану свого страхувальника, хоча таку інформацію адвокат не запитував і які саме документи страхової справи містять такі документи із вказаного листа незрозуміло.

Враховуючи зазначені обставини позивач звернувся до судового експерта Гецук О.Л. для проведення транспортно-товарознавчого дослідження перед яким було поставлене завдання не тільки зафіксувати пошкодження автомобіля RENAULT, але й визначити вартість матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля RENAULT у вказаній вище ДТП з урахуванням зносу для правильного пред`явлення вимог відповідачу-2.

Згідно з Висновком транспортно-товарознавчого дослідження № 25/10/22 від 28.10.2022 року (далі Висновок) вартість відновлювального ремонту становить 102 371,43 грн без урахування зносу і 52 194,51 грн з урахуванням зносу, при цьому знос деталей, що підлягали заміні становить 70%.

Як слідує зі змісту вказаного висновку, дані отримані з використанням програмного комплексу Audatex.

Витрати позивача на оплату послуг судового експерта склали 3 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) № 25/10/22 від 28.10.2022 року. А оскільки ці витрати також зумовлені наслідками ДТП (необхідність фіксації переліку пошкоджень і визначення ступеню зносу), то ці витрати також мають бути компенсовані позивачу.

Внаслідок ДТП позивачу завдано майнову шкоду в сумі 135 874,00 грн (складається з 132 874,00 грн витрат, які позивач мусить зробити для оплати відновлювального ремонту автомобіля RENAULT згідно з Рахунком-фактурою № Н від 22.08.2022 року ТОВ «АДАМАНТ МОТОРС ЗАПОРІЖЖЯ» (далі Рахунок), а також 3 000,00 грн, які позивач сплатив судовому експерту), станом на момент звернення із цим позовом позивачу відшкодовано лише 2 500,00 грн, а саме: відповідач-2 не зробив на користь позивача жодної виплати, а лише повідомив про намір до 23.12.2022 року здійснити страхову виплату в сумі 31 321,07 грн, якої вочевидь недостатньо для компенсації майнової шкоди навіть з урахуванням зносу деталей; відповідач-1 компенсував позивачу передбачену Полісом франшизу в сумі 2 500,00 грн, як це передбачено п.36.6. ст.36 Закону: «Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування», проте франшиза не покриває різниці між сумою, що підлягає стягненню з відповідача-2 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей) і фактичним розміром шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, що дорівнює ціні відновлювального ремонту згідно з Рахунком.

На даний момент позивачу не відшкодовано 133 374,00 грн (135 874,00 2 500,00).

Враховуючи викладене, оскільки жодним з відповідачів позивачу не компенсовано в повному обсязі завданих у ДТП реальних збитків і запропонована до компенсації в майбутньому відповідачем-і сума страхової виплати не відшкодує їх, а також враховуючи той факт, що пошкоджений автомобіль позивача є інструментом для його заробітку позивач є таксистом і неможливість використання автомобіля завдає йому ще більших збитків, позивач вимушений звернутись із цим позовом до суду, оскільки вжиті заходи захисту його прав в позасудовому порядку виявились безрезультатними.

Щодо відповідальності кожного з відповідачів за завдану позивачу майнову шкоду представник позивача зазначає наступне.

У ч.1 ст.1188 ЦК зазначено: «1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою».

У свою чергу, враховуючи наявність у відповідача-1 Полісу, відповідальність за завдану останнім шкоду покладається на відповідача-2 відповідно до вимог Закону, при цьому відповідач-1 залишається відповідальним перед позивачем відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Розмір заподіяної позивачу внаслідок вказаної ДТП і не відшкодованої майнової шкоди становить 133 374,00 грн і дорівнює тим витратам, які позивач вже поніс (оплата послуг судового експерта) і має понести на відновлювальні роботи належного йому автомобіля RENAULT на станції технічного обслуговування згідно із Рахунком. Вказана у Рахунку сума і є реальними збитками позивача.

Порядок виплати страхового відшкодування відповідачем-2 врегульований Законом, у ч.1 ст. 29 якого зазначено: «У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, …».

Як слідує з Висновку, знос пошкоджених в автомобілі RENAULT деталей, що підлягають заміні внаслідок отриманих в ДТП пошкоджень, становить 70%.

Враховуючи обов`язок відповідача-2 відшкодувати витрати позивача на відновлювальний ремонт з урахуванням зносу, а також розмір витрат відновлювального ремонту автомобіля RENAULT у сумі 132 874,00 грн, з яких ціна відновлювальних робіт становить 63 558,00 грн з ПДВ (52 965,00 грн без ПДВ), а ціна деталей, що підлягають заміні становлять 69 316,00 грн з ПДВ (57 763,33 грн без ПДВ), то стягненню з відповідачів підлягають такі суми:

- з відповідача-2 81 852,80 грн, що розрахована наступним чином: 63 558,00 (ціна ремонтних робіт з ПДВ згідно з Рахунком) + 20 794,80 (ціна запчастин з ПДВ згідно з Рахунком з урахуванням зносу 70%, визначеного у Висновку) 2 500,00 (передбачена у Полісі франшиза);

з відповідача-1 51 521,20 грн, що розрахована наступним чином: 132 874,00 (ціна відновлювального ремонту згідно з Рахунком) 81 852,80 (сума, що заявляється до стягнення з відповідача-2) 2 500,00 (фактично виплачена відповідачем-1 позивачу франшиза) + 3 000,00 (витрати на оплату послуг судового експерта).

Щодо стягнення моральної шкоди, завданої відповідачем -1, представник позивача зазначає що в даній ситуації, позивач зазнає моральної шкоди не тільки внаслідок пошкодження свого майна автомобіля RENAULT, але й тим, що замість звичного ритму життя і витрачання часу на роботу, відпочинок, спілкування і проведення часу з друзями і сім`єю, він змушений витрачати час на зустрічі із представниками страхової компанії, звертатись до них із запитами, звертатись до адвокатів і експертів для забезпечення захисту своїх порушених прав, витрачати час на огляди свого автомобіля представником страхової компанії, експертом і відвідування станцій технічного обслуговування. І все це відбувається за обставин, коли позивач не порушував нічиїх прав і не завдавав нікому шкоди, а відповідальні за завдану позивачу шкоду не тільки не проявляють належної уваги для усунення наслідків порушення прав позивача, але й створюють йому перешкоди у цьому затягуючи питання відшкодування шкоди, зазначаючи суми, які не відповідають дійсності тощо. Завдана позивачу моральна шкода проявляється у душевних та психічних стражданнях, зумовлених наведеними вище обставинами, а також: незручностями, що зумовлені необхідністю експлуатації пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, та відсутності коштів для усунення пошкоджень; витрачанні часу на зупинки підрозділів Національної поліції та наданні їм пояснень щодо обставин пошкодження автомобіля RENAULT та перевірки ними достовірності того, що автомобіль не знаходиться у розшуку внаслідок залишення місця ДТП тощо; необхідністю самостійно вирішувати питання не тільки щодо ремонту автомобіля RENAULT, хоча обов`язок відшкодування збитків покладається на винну в заподіянні шкоду особу та її страхову. Таким чином, такі дії відповідача-1 призвели до моральних страждань позивача, у зв`язку з чим є підстави для стягнення з відповідача і моральної шкоди за ці дії.

Ухвалою суду від 11.11.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.01.2023 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду по суті .

Представником відповідача 1, адвокатом Дерев`янко І.О. надано відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає наступне.

Визначена страховиком дата виплати страхового відшкодування - 23.12.2022 року наразі не настала, позов є передчасним. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача -1 матеріальної шкоди у розмірі 51 521,20 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є безпідставними. Страховик визначив суму для виплати страхового відшкодування у розмірі 31 321,07 грн.. Дії позивача щодо вживання заходів по визначенню розміру шкоду суперечать нормам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо встановленої процедури визначення розмірі збитків, а також позбавляють позивача права вимагати відшкодування вартості проведеної ним експертизи, оскільки відповідно до ст.34.2 та ст.34.3 Закону, лише у разі нез`явлення представника Страховик протягом 10 робочих днів на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право вимагати відшкодування вартості проведеної експертизи. Поданий позивачем висновок про визначення матеріального збитку, заподіяного позивачу не є результатом проведення судової експертизи, а тому не є обов`язковим при здійсненні оцінки доказів у справі (постанова Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №910/24880/15). Відповідно до даного Висновку експертом визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, але Висновок не містить відомостей про розмір ПДВ, що не відшкодовується Страховиком згідно ст.36.2 Закону. Позивачем не було надано доказів фактичного ремонту автомобіля автотранспортним підприємством, платником ПДВ, на підставі чого вартість відновлюваного ремонту не зменшується на запасні частини та матеріали на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. Оскільки розмір завданої позивачу шкоди був оцінений Страховиком і на підставі цього позивачу буде виплачено страхове відшкодування, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні підстави для задоволення вимог позивача. Позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є необґрунтованою.

Представником відповідача 2 надано відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СГ ОБЕРІГ» у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає наступне.

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу №116322 від 13.12.2022 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ, становить 41 61-,78 грн.. Оцінену шкоду відповідно до Звіту необхідно зменшити на ПДВ в розмірі 3488,49 грн.. Належний розмір страхового відшкодування визначається наступним чином: 41 61 ,78 (розмір відновлювального ремонту, з урахуванням зносу) 3 488,49 (ПДВ) 2 500,00 (франшиза) = 35 622,29 грн.. Рахунок-фактура №Н320000077 від 22.08.2022 року, наданий позивачем, не може бути належним доказом обґрунтування розміру матеріальної шкоди відповідно до положень Закону України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Висновок транспортного-товарознавчого дослідження №25/10/22 від 28.10.2022 року містить недоліки, які суттєво вплинули на достовірність його висновків. Відповідно до абз. 2 п.63.2 ст.36. Закону №1961-ІV якщо відшкодування витрат на проведення відновлюваного ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, однак, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту оплати проведеної роботи. Позов подано передчасно, оскільки відповідно до положень Закону 1961-ІV, крайній строк прийняття рішення по даній страховій справі ще не настав.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача 1 позов не визнав та просив в задоволені позовних вимог пред`явлених до відповідача 1 відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позовних вимог пред`явлених до відповідача 2 відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12.07.2022 року у м. Запоріжжя, на пр. Маяковського, 19 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 що належить на праві власності позивачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_3 та SKODA FABIA р.н. НОМЕР_4 , під керуванням відповідача-1.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків.

Вина відповідача-1 у вказаній ДТП встановлена Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя згідно з Постановою від 05.08.2022 року у справі № 335/4271/22. та відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача-1 була застрахована у відповідача-2 згідно з Полісом № EP-206552909, яким передбачено ліміт відповідальності 130 000 грн., розмір франшизи 2500,00 грн..

Франшиза в розмірі 2500 грн. сплачена відповідачем 1 на користь позивача, що сторонами не заперечується.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону).

Згідно з ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст.34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування; протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

По вищевказаній події, водій пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 звернувся до Страховика із повідомленням про ДТП.

На виконання вимог ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» розпочало її розслідування.

Керуючись п.34.2. ст.34 Закону, Страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За результатами проведених дій 16.07.2022 року Страховиком складено Протокол технічного огляду пошкодженого автомобіля, який був взятий за основу при визначенні вартості матеріального збитку. Тобто, Відповідач -2, у порядку, визначеному Законом, виконав свій обов`язок щодо огляду пошкодженого майна.

З метою оцінки завданої Позивачу шкоди внаслідок ДТП, на замовлення Страховика оцінювачем Кривов`язим А.С. 13.12.2022 було складено Звіт №116322 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ.

Згідно Звіту вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Позивача з урахуванням зносу склала 41 610,78 грн. (включаючи ПДВ).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про ОСЦВВНТЗ») є спеціальним законом, який має пріоритет над загальним, оскільки відповідно до преамбули зазначеного Закону саме цей закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про ОСЦВВНТЗ» визначено, що: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Частиною першою статті передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першоїстатті 1188 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У пункті 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням пункту 34.2статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, виходячи з наведених положень Закону, потерпілий має право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.3статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідач-2 виконав свій обов`язок щодо врегулювання страхової події та визначення розміру збитку, тому підстави для прийняття для визначення розміру шкоди на підставі Висновку №25/10/22 транспортно-товарознавчого дослідження від 28.10.2022 року, наданого Позивачем, відсутні.

Страховиком правомірно було розраховане страхове відшкодування в межах, визначених Законом із вирахуванням ПДВ.

Разом із тим, позивачем надано висновок суду іншого дослідження, яким визначений інший розмір збитку.

Позивач, не чекаючи жодних дій по визначенню розміру страхового відшкодування, почав вживати самостійні заходи по визначенню розміру шкоди. Такі дії Позивача суперечать нормам Закону щодо встановленої законом процедури визначення розміру збитків, а також позбавляють Позивача права вимагати відшкодування вартості проведеної ним експертизи у розмірі 3 000,00 гри., оскільки відповідно до ст. 34.2 та ст. 34.3 Закону, лише у разі нез`явлення представника Страховика протягом 10 робочих днів на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право вимагати відшкодування вартості проведеної експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Поданий Позивачем до матеріалів справи висновок № 25/10/22 від 28.10.2022 року про визначення матеріального збитку, не є результатом проведення судової експертизи, а тому не є обов`язковим при здійснені оцінки доказів у справі (постанова Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/24880/15).

Надаючи оцінку вказаному висновку, судом встановлено, що його складено 28.10.2022 року після огляду 16.07.2022 року транспортного засобу позивача, і в огляді транспортного засобу іншим експертом представник страховика не викликався та участі не приймав. У Висновку №25/10/33 від 28.10.2022 року транспортно-товарознавчого дослідження, зазначено, що він зроблений на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.10.2022р. У висновку оцінювачем не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, Висновок транспортного-товарознавчого дослідження №25/10/22 від 28.10.2022 року містить недоліки, які суттєво вплинули на достовірність його висновків.

Судом не може бути взятий до уваги як належний доказ Висновок №25/10/22 від 28.10.2022 року, сума зазначена у ньому, не може бути прийнята за суму страхового відшкодування, що виплачується Страховиком, з огляду на ст. 36.2 Закону, яка зазначає, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до даного Висновку №25/10/22 експертом визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, у розмірі 52 194,51 грн., однак Висновок не містить відомостей про розмір ПДВ, що не відшкодовуються Страховиком згідно ст. 36.2 Закону. Позивачем не було надано доказів фактичного ремонту автомобіля автотранспортним підприємством, платником ПДВ, на підставі чого вартість відновлювального ремонту не зменшується на запасні частини та матеріали на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. Позивачем не доведено, що відновлювальний ремонт його автомобіля проведено фізичною чи юридичною особою, які є платниками ПДВ, в зв`язку з чим, сума завданих збитків не повинна включати суму ПДВ, про що зазначено у Висновку, наданому позивачем.

Крім того, в обґрунтування розміру позовних вимог, позивачем надано рахунок-фактуру №Н320000077 від 22.08.2022 року, яка не може бути належним доказом обґрунтування розміру матеріальної шкоди відповідно до положень Закону України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з тих підстав, що 1) вартість деталей, які підлягають заміні, зазначена без урахування коефіцієнту фізичного зносу; 2) зазначена комерційна пропозиція, а не оціночна вартість деталей, які підлягають заміні; 3) зазначена комерціна пропозиція, а не оціночна вартість проведення відновлюваного ремонту транспортного засобу.

Позивач не скористався своїм правом та не заявив під час судового розгляду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довів у належний спосіб, що розмір страхового відшкодування визначений страховою компанією є неправильним.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №357/5725/16-ц (провадження №61-13823св18), у постанові 25 квітня 2018 року у справі №301/1075/15-ц (провадження №61-9399св18) та постанові від 11 вересня 2019 року у справі №161/14532/16-ц (провадження №61-21438св18).

Ураховуючи викладене, оскільки розмір завданої позивачу шкоди був оцінений Страховиком, який повністю відшкодовується відповідачем - 2 на підставі Полісу № EP-206552909, яким передбачено ліміт відповідальності 130 000 грн., і на підставі цього позивачу у встановлений Законом термін повинно бути виплачено страхове відшкодування згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача -1 майнової шкоди в розмірі 51 521,20 грн. та з відповідача 2 страхового відшкодування в розмірі 81 852,80 грн..

Щодо стягнення з відповідача 1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Аналіз положень статей11та23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями1166,1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Мотивуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача 5000 грн. завданої моральної шкоди, позивач покликається на загальні тези, що стосуються заподіяння моральної шкоди, не конкретизуючи при цьому, чим саме йому завдано таку шкоду, в чому вона полягала. Крім того, ним не обґрунтовано і відповідний розмір такої шкоди.

Розмір завданої моральної шкоди є недоведеним, оскільки на підтвердження заявлених вимог в цій частині позивач посилається лише на сам факт ДТП, за наслідками якої пошкоджене транспортний засіб, однак доказів, які потребують доказування в межах даного спору та впливають на підстави та визначення розміру заподіяної шкоди, суду не надано, що свідчить про відсутність підставі для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Сам по собі факт, того, що постановою суду відповідача визнано винуватим у скоєному ДТП, не є безумовною підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати в покладається судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89,263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненко Д.Р. до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди відмовити повністю.

Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ», , юридична адреса: 03040, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 14.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Воробйов