ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5543/23 Справа № 183/3170/22 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення відомостей про батьківство

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що 28 квітня 2006 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , яка після шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , син відповідача. У свідоцтві про народження Серія НОМЕР_1 батьком дитини записаний позивач, з яким відповідач по справі перебувала у шлюбі. 24 січня 2019 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. Відповідач по справі, разом з її сином фактично проживають окремо позивача в іншій сім`ї з 2018 року. Позивач зазначає, що оскільки шлюб між ним та відповідачем був укладений 28 квітня 2019 року, а ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (трохи більше ніж через чотири місяці після укладення шлюбу), дитина не могла бути зачати у період шлюбу, тому існують всі підстави вважати, що позивач не є біологічним батьком дитини. 20 червня 2022 року позивачу стало відомо про виконання Новомосковським відділом державної виконавчої служби заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 202І року по цивільній справі № 183/5969/20, яким було стягнуто з позивача, на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Позивач вказує, що відомості стосовного того, що ОСОБА_5 є сином позивача не відповідають дійсності. Таким чином, рішення суду стосовно стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_5 є незаконним та таким, що порушує його цивільні права. Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , а саме - виключення відомостей про позивача як батька дитини, але йому відмовлено, оскільки відсутнє рішення суду про виключення відомостей з актового запису про народження, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с.2-6).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення відомостей про батьківство - відмовлено ( а.с. 60-61).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.64-67).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 квітня 2006 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 103 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , у свідоцтві про народження якого, серії НОМЕР_2 від 15 серпня 2006 року матір`ю записана ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 (а.с.10).

За відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі судових рішень, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

24 листопада 2022 року до суду надійшов висновок експерта №2047 про проведення 05 листопада 2022 року експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Маланчук О. І. молекулярно-генетичної експертизи. За результатами експертизи встановлено, що відповідно до законів успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с.33-35).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду 1 інстанції.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, що на момент народження дитини ОСОБА_5 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а тому реєстрація народження проводилась відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 СК України.

З урахуванням зазначеного, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, щодо відсутності підстав для задоволення позовних.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно не взяв до уваги, що шлюб з колишньою дружиною було укладено 28.04.2006 року, а ОСОБА_6 народився більше ніж через 4 місяці (03.08.2006 року) після укладення шлюбу, то дитина не могла бути зачата у період шлюбу, а статевих відносин до моменту укладення шлюбу вони з відповідачкою не мали, колегія суддів не бере до уваги виходячи з наступного.

Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 Сімейного кодексу України .

За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.

З урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач у момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами не міг про це не знати.

Наявними доказами у справі спростовано твердження позивача, що він не є біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема висновком експерта встановлено кровне споріднення між позивачем ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_5 . При цьому, висновок № 2047 зроблений експертом-імунологом судового відділення судово-медичної генетики зі стажем роботи за фахом «судово-медична імунологія» з 2019 року, 5-й кваліфікаційний клас судового експерта Маланчук О.І. Дослідна частина висновку не містить обставин, які-б вказували на неправомірність висновку та у співвідношенні з результатами дослідження, підсумками (відсутність алелів умовно батьківського походження) вказує на відсутність підстав для сумнівів про нижчу імовірність батьківства, ніж визначено експертом (99,9999%).

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: