Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Салдан Ю. О.,

секретар судового засідання Захарчук С. О.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності,

У С Т А Н О В И В :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позов обґрунтований тим, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 2/3 частини будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 : 1/3 - на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 14.05.2014 у справі №125/703/13-ц, і 1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2019.

Позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/3 частина вказаного будинку на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 10.02.2021, реєстровий №235.

Належний позивачам будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0524 га, кадастровий номер :01:077:0009. Право власності на земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_4 , яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 . У право власності на земельну ділянку ніхто зі спадкоємців не вступав.

Посилаючись на принцип цілісності об`єкта нерухомості та земельної ділянки, на якій він розташований, і на те, що право власності на земельну ділянку перейшло до позивачів, однак вони не можуть зареєструвати його, оскільки право власності зареєстровано за померлою особою, позивачі просили визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,0524 га, кадастровий номер :01:077:0009, визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/3 частину цієї земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивачів адвокат Земляков О. А. позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що померла ОСОБА_4 , за якою зареєстрована земельна ділянка, була дружиною позивача, у них було двоє синів. ОСОБА_3 купила 1/3 частку будинку з прилюдних торгів, яка була продана для погашення боргів сина позивача, який отримав цю частку у спадщину. Позивачі звернулися із позовом до Барської міської ради, оскільки інший син позивача ОСОБА_2 помер. Зазначив, що, зі слів позивача, нотаріус не видав свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на земельну ділянку у 2019 році, оскільки про неї просто забули.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надіслав.

2. Процесуальні дії у справі

30.08.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

26.10.2023 закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду щодо суті.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час розгляду справи по суті не здійснювалося.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 77,05 кв. м перебуває у спільній частковій власності позивачів.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 2/3 частини вказаного будинку: 1/3 - на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 14.05.2014 у справі №125/703/13-ц, право власності зареєстровано 24.12.2014; 1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2019, право власності зареєстровано 19.02.2019.

Позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/3 частина вказаного будинку на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 10.02.2021, реєстровий №235, право власності зареєстровано 10.02.2021.

Вказані обставини підтверджуються даними інформаційної довідки №343416641 від 18.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

За даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка загальною площею 0,0524 га, кадастровий номер :01:077:0009, розташована по АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на праві власності належить ОСОБА_4 . Документом, який є підставою для виникнення права вказано рішення органу місцевого самоврядування Барська міська рада 31.12.1997 11 сесія 22 скликання. Документом, що посвідчує право, вказано державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.01.1998 ВН 00393. Дата державної реєстрації земельної ділянки 21.09.2015.

Вказане підтверджується витягом №НВ-023 від 18.08.2023 Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 13.05.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області .

4. Оцінка суду та застосовані судом норми права

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з приписами статті 1225 ЦК України (в редакції станом на момент смерті ОСОБА_4 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до норм статті 1297 ЦК України (в редакції станом на момент смерті ОСОБА_4 ) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Отже, після смерті ОСОБА_4 , яка була власницею земельної ділянки з кадастровим номером :01:077:0009, відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку і її спадкоємці, які прийняли спадщину, зобов`язані були звернутися до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину на їхню частку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Позивачі не надали обґрунтованих пояснень і відповідних їм доказів щодо тих обставин, чому позивачу ОСОБА_2 не було видано свідоцтва про право на спадщину щодо частки у праві власності на земельну ділянку під час видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 будинку, не надали й доказів щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, у резолютивній частині рішення 14.05.2014 Апеляційного суду Вінницької області у справі №125/703/13-ц, на яке посилалися позивачі у позовній заяві і на яке є посилання у наданій позивачами інформаційній довідці, зміст якого з`ясовано в режимі загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, зазначено таке: виділити ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 .

Проте на підставі вказаного рішення до реєстру внесено дані про розмір частки позивача ОСОБА_2 1/3, а не 1/2.

Таким чином, до правовідносин щодо визначення долі земельної ділянки у зв`язку із переходом права власності на частку будинку до ОСОБА_2 , яку він отримав у спадщину, слід застосувати вказані норми ЦК України щодо спадкових правовідносин, а не норми статті 120 Земельного кодексу України.

Щодо тієї частки, право власності на яку зареєстровано на підставі рішення апеляційного суду, то вказане рішення не створює нового права власності, не є підставою набуття права власності, а ним визнається право власності, яке виникло на підставі норм закону щодо режиму спільного майна подружжя, і яке не визнавалося відповідачами. Тому застування статті 120 Земельного кодексу України на підставі тих доказів, які наявні у матеріалах справи, також буде нерелевантним.

Щодо визначення долі земельної ділянки у зв`язку з переходом права власності на частку будинку до ОСОБА_3 суд керується таким.

Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент придбання ОСОБА_3 частки у будинку з прилюдних торгів), було передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

В матеріалах справи відсутні докази щодо того, хто був попереднім власником частки будинку, яку придбала ОСОБА_3 . Враховуючи час придбання (10.02.2021), особа, яка вказана в Державному земельному кадастрі власником земельної ділянки ОСОБА_4 була померлою.

З`ясування вказаних обставин є необхідним для визначення можливості застосування до спірних правовідносин норм частини 1 статті 120 Земельного кодексу України, однак таких доказів позивачі не надали.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 5 статті 85 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У підготовчому засідання суд з`ясовував, чи подали сторони усі докази, якими мають намір обґрунтовувати свої вимоги, на що представник позивачів, який є фахівцем у галузі права, зазначив, що усі необхідні докази подані.

З встановлених обставин цієї справи і на підставі наявних доказів не можна зробити однозначний висновок, що належним відповідачем за цим позовом є лише Барська міська рада, враховуючи, що перехід прав на земельну ділянку мав первинно відбуватися на підставі норм, у тому числі, спадкового права.

Враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що позов є недоведеним і підстави для визнання права власності на земельну ділянку за позивачами відсутні.

З наведених мотивів, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

5. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати позивачів покладаються на них.

Керуючись статтями 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.12.2023.

Учасники справи:

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Барська міська рада Жмеринського району Вінницької області, ідентифікаційний код 04051017, місцезнаходження: вул. Святого Миколая 18, м. Бар, Жмеринський район, Вінницька область;

Суддя Юлія САЛДАН