РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/2184/22 Провадження № 2/401/150/23

03 липня 2023 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

з участю: секретаря судових засідань Рудської В.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Обрізківа І.В.,

представника відповідача, адвоката Спіріна С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради про стягнення сум, що належать від підприємства, невиплачених в день звільнення та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Процедура (рух справи):

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 12246,71 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху, та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

У визначений строк позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також витребувано від відповідача додаткові докази.

Ухвалою суду від 06 червня 2023 року задоволено клопотання позивача, витребувано від відповідача детальний розрахунок сум грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та копії розпорядчих документів на підставі яких позивачу були здійснені виплати грошових коштів.

Ухвалою суду від 03 липня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової економічної експертизи.

Аргументи позивача, ОСОБА_1 :

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до наказу № 0601/25-к від 25.01.2019 року він був прийнятий на посаду інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики Світловодської центральної районної лікарні (з 19.11.2019 року реорганізована шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради згідно з рішенням Світловодської міської ради № 1758 від 24.09.2019 року).

19.02.2019 року його за сумісництвом на 0,5 ставки призначено на посаду оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики Світловодської центральної районної лікарні.

05.04.2022 року на підставі наказу № 06-01/91К позивача було звільнено із займаної посади інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Цього ж дня, на підставі наказу № 06-01/92к він був звільнений і з 0,5 ставки з посади оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Проте, відповідач КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради в порушення вимог ст.116 КЗпП України не виплатило всіх сум, що належать від підприємства в день його звільнення, зокрема грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки.

30 травня 2022 року на картковий рахунок позивача було зараховано грошову суму у розмірі 16 041,35 грн. і ще два платежі з призначенням «заробітна плата» від КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР надійшли 16.06.2022 року у сумі 683,11 грн. та 22.07.2023 року у сумі 690,82 грн.

Однак, позивач вважає що сума грошової компенсації була розрахована без урахування заохочувальних виплат та премій, як це передбачено постановою КМУ № 917 від 04.09.2021.

Позивач посилається на те, що при звільненні з нього вирахували 10 днів відпустки з основної посади, мотивуючи це тим, що у нього відсутній ненормований робочий день. Крім гарантованої мінімальної відпустки 24 календарні дні та додаткових 4 дні за роботу на ЕОМ відповідно до постанови КМУ № 1290 від 17.10.1997 р., колективним договором підприємства на момент влаштування його на роботу регламентувалось, що у всіх інженерів на підприємстві, зважаючи на характер їхньої роботи був встановлений ненормований робочий день з чого додавалось ще 3 дні до відпустки, тобто 31 день. Позивач зазначає, що близько двох останніх років, він рахувався черговим адміністратором в неробочі, вихідні та святкові дні, що свідчить про ненормованість робочого часу, тому компенсація виплат, на його думку, має нараховуватись за 72 робочих дні.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що сума грошової компенсації невикористаної щорічної відпустки, згідно його розрахунку, має становити не менше 25 949,72 грн. без відрахування податків, а не у сумі 13 703,01 грн., яку йому перерахували.

Крім того, беручи до уваги факт невиплати в день звільнення 05.04.2022 року всіх сум, що належали від підприємства і ненадання позивачу письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, позивач вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, який йому повинні виплатити складає 55 747,12 грн. Загальна сума грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки становить 67 993,83 грн., з яких: 55 747,12 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, 12 246,71 грн. сума невиплаченої компенсації за невикористану щорічну відпустку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, ОСОБА_1 , надав суду такі докази: -копія витягу з трудової книжки ОСОБА_1 ; - копія наказу № 01-06/188 від 28.03.2022 року «Про чергового адміністратора»; - копія наказу № 06-01/9ІК від 05.04.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради; - копія наказу № 06-01/92к від 05.04.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» СМР; - фото повідомлення про зарахування на картковий рахунок грошових коштів 30.05.2022, 16.06.2022 та 22.07.2022; -копія письмової заяви ОСОБА_1 про проведення розрахунку і виплату належних коштів від 08.04.2022; - копія адвокатського запиту № 41 від 18.07.2022 року, копія заяви адвоката Обрізківа І.В. від 26.07.2022 року про надання інформації щодо розгляду адвокатського запиту, та з лист-відповіддю на адвокатський запит; - копія листа-відповіді КНП «Світловодська центральна районна лікарня» № 787/08-14 від 15.08.2022 року; - довідка № 04-928 від 29.08.2022 року про перебування ОСОБА_1 як безробітного з 14.04.2022 року на обліку в Світловодській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити та надали пояснення, які є аналогічними тим, що викладені в позовній заяві.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Позиція відповідача, Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради :

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що дійсно ОСОБА_1 у період з 28 січня 2019 року до 05 квітня 2022 року працював на посаді інженера - програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики. В подальшому, ОСОБА_1 з 19 лютого 2019 року був прийнятий на посаду оператора комп`ютерного набору та був звільнений із займаної посади 05 квітня 2022 року.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений із Правилами внутрішнього трудового розпорядку КНП «Світловодська ЦРЛ», якими встановлено робочий час та режим роботи працівників, та передбачено, що понаднормові роботи, як правило не допускаються.

Зазначає, що зі змісту табелів робочого часу за січень, лютий та березень 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 працював з понеділка по п`ятницю, за 40-а годинним робочим тижнем з 08 год. 00 хв. по 16 год. 30 хв., п`ятниця 15 год. 40 хв., що відповідає робочому часу та режиму роботи визначеному у Правилах внутрішнього трудового розпорядку. В той час, на посаді оператора комп`ютерного набору ОСОБА_1 працював за наступним графіком роботи з 16 год. 30 хв. по 18 год. 30 хв., з понеділка по четвер, а в п`ятницю з 15 год. 40 хв. по 17 год. 40 хв.

В подальшому, наказом № 06-01/132-к від 03 червня 2019 року ОСОБА_1 за посадою по сумісництву був переведений на 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору за сумісництвом з 01 червня 2019 року, з графіком роботи по сумісництву: з 16 год. 30 хв. по 20 год. 30 хв. понеділок - четвер, з 15 год. 40 хв. по 19 год. 40 хв. - п`ятниця Тобто, за сумісництвом ОСОБА_1 працював на умовах неповного робочого дня.

Пунктом 2.1.41 Розділу 2 Колективного договору КНП «Світловодська ЦРЛ» передбачено, що щорічні додаткові відпустки тривалістю до 7 (семи) календарних днів, для працівників, час роботи яких, з огляду на характер праці не піддається точному обліку. Тобто, умовами колективного договору передбачено встановлення додаткової відпустки за ненормований робочий день не для всіх без виключення інженерів - працівників роботодавця. Таке право виникає у працівника виходячи з характеру його праці. Робочий час інженера-програміста піддається точному обліку, тому у працівників за цією посадою відсутнє право на додаткову відпустку за ненормований робочий день.

Також у відзиві посилається на те, що ОСОБА_1 не мав ненормованого робочого дня ні працюючи на посаді інженера-програміста, ні працюючи на посаді оператора комп`ютерного набору, так як у випадку роботи за посадою інженера-програміста на умовах неповного робочого дня, ОСОБА_1 не міг бути призначеним на посаду оператора комп`ютерного набору, оскільки сумісництво передбачає роботу у вільний від основної роботи час.

Щодо твердження позивача про покладення на нього функцій чергового адміністратора зазначив, що посилання на вказані обставини є неправдивими, оскільки згідно наказу № 01-06/188 від 28 березня 2022 року, на який посилається позивач ОСОБА_1 , останній був визначений одним із помічників чергового адміністратора.

Таким чином, вважає, що КНП «Світловодська ЦРЛ» вірно розраховано кількість днів невикористаної відпустки ОСОБА_1 , як за посадою інженер-програміст (62 календарних дні) так і за посадою оператор комп`ютерного набору (49 календарні дні). Тобто, у відповідача відсутній обов`язок здійснювати компенсацію невикористаної відпустки в іншому розмірі ніж розраховано відповідачем.

Щодо посилання позивача на те, що сума грошової компенсації була розрахована без урахування заохочувальних виплат та премій, зазначив, що ОСОБА_1 за останні 12 місяців виконував роботу, яка не входила в його посадові обов`язки, зокрема: проводив навчання співробітників по роботі з медичними інформаційними системами. В зв`язку з вище викладеним, позивачу, на підставі окремих наказів було виплачено премії за виконання доручень одноразового характеру, які на підставі п.4 Розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою № 100 від 08 лютого 1995 року Кабінету Міністрів України, не враховуються для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки.

Також зазначив, що заборгованість утворилась не з вини КНП «Світловодська ЦРЛ», тому немає підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за невчасний розрахунок, оскільки перераховані позивачу 16.06.2022 грошові кошти в сумі 683,11 грн., та 22.07.2022 в сумі 690,82 грн. були заборгованістю Фонду соціального страхування з відшкодування ОСОБА_1 непрацездатності в лютому-квітні 2022 року.

В обґрунтування своїх аргументів та заперечень відповідач, КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради, надав суду такі копії таких доказів: - наказу № 06-01/25- к від 25.01.2019 року; - наказу № 06-01/45-к від 18.02.2019 року; - наказу № 06-01/132-к від 03.06.2019 року; - правил внутрішнього трудового розпорядку з доказами ознайомлення ОСОБА_1 ; - витягу з колективного договору КНП «Світловодська ЦРЛ» (Розділ 2); - витягу з додатку № 2 до наказу № 01-06/438 від 27.06.2016 року; - наказу № 01-06/374 від 30.08.2021 року; - витягу з додатку № 4 до наказу № 01-06/374 від 30.08.2021 року; - витягу з додатку № 5 до Колективного договору КНП «Світловодська ЦРЛ»; - посадової інструкції інженера-програміста; - наказів про преміювання від 09.02.2022, 23.12.2021, 12.11.2021, 22.10.2021, 30.09.2021, 27.08.2021, 28.07.2021, 30.06.2021, 23.04.2021, 19.03.2021; - розрахункового листа ОСОБА_1 за березень 2022 року; - виписку по рахунку за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2012 року; - виписку по рахунку за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року; - розрахункових листів ОСОБА_1 за квітень-липень 2022 року.

На виконання ухвал суду від 23 вересня 2022 року та 06 червня 2023 року про витребування доказів, відповідачем надано такі докази: - Оригінали довідок про заробіток ОСОБА_1 за 12 місяців, на посаді інженера-програміста КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради та на посаді (за сумісництвом) оператора комп`ютерного набору; - копія розрахункового листа при звільненні ОСОБА_1 ; - оригінали довідок про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 на посаді інженера - програміста та оператора комп`ютерного набору; - копія розрахункового листа ОСОБА_1 за 30 травня 2022 року; - копія розрахункового листа ОСОБА_1 за 16 червня 2022 року; -копія розрахункового листа ОСОБА_1 за 22 липня 2022 року; - оригінал довідки про доходи та роботу ОСОБА_1 на КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР у період з лютого 2019 року по квітень 2022 року; - копія табелю робочого часу працівників інформаційно-аналітичного відділу за січень - квітень 2022 року; - копія розпорядження про призначення в.о. директора КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР; - копія витягу з статуту КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР; - розрахунок компенсації ОСОБА_1 ; - копії відомостей №5777 від 30.05.2022, №5692 від 16.06.2022 та №5747 від 22.07.2022 на виплату грошей за березень-квітень 2022 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог повністю, просив відмовити в їх задоволенні повністю та надав пояснення, які є аналогічними тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом фактичні обставини справи:

Відповідно до наказу № 06-01/25-к від 25.01.2019 року позивач ОСОБА_1 з 28.01.2019 року був прийнятий на посаду інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики Світловодської центральної районної лікарні Кіровоградської області, що також підтверджується записом у трудовій книжці позивача № 1 від 28.01.2019 року. (а.с.10, 66)

24 січня 2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку Світловодської ЦРЛ, що підтверджується його підписом. Пунктом 1 Розділу V Правила внутрішнього трудового розпорядку встановлено, зокрема, 40 годинний робочий тиждень (8 год. робочий день) з 08.00 год. по 16.30 год. (15.40 год. - п`ятниця) з перервою на обід з 12.00 до 12.20 год. (а.с.69-73)

На підставі наказу головного лікаря Світловодської центральної районної лікарні Кіровоградської області №06-01/45-к від 18.02.2019 року ОСОБА_1 прийнято на 0,25 ставки оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики Світловодської центральної районної лікарні.(а.с.67)

Наказом головного лікаря Світловодської центральної районної лікарні Кіровоградської області №06-01/132-к від 03.06.2019 року, оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики ОСОБА_1 переведено з 0,25 ставки на 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору по сумісництву з 01.06.2019 року, з графіком роботи: з 16.30 по 20.30 понеділок-четвер; з 15.40 по 19.40 п`ятниця. (а.с.68)

Згідно з рішенням Світловодської міської ради №1758 від 24.09.2019 року, Світловодська центральна районна лікарня реорганізована шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с.10)

З наданих суду табелів обліку робочого часу працівників КНП «Світловодська ЦРЛ» за січень-квітень 2022 року видно, що ОСОБА_1 працював на 1,0 ставку на посаді інженера-програміста з понеділка по п?ятницю за 8-ми годинним робочим днем згідно графіку роботи, встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також працював на 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору за сумісництвом за 4-х годинним робочим днем, згідно встановленого йому графіку роботи Наказом №06-01/132-к від 03.06.2019 року. (а.с.52-55)

У КНП «Світловодська центральна районна лікарня» діє колективний договір між роботодавцем та профспілковою організацією на 2021-2026 роки, який зареєстровано Управлінням економіки, ресурсів та розвитку міста 12.03.2021 року. (а.с.74-79)

Наказами головного лікаря Світловодської ЦРЛ №01-06/438 від 27.06.2016 року та №01.06/374 від 30.08.2021 року «Про результати атестації робочих місць» затверджено перелік професій та посад працівників Світловодської ЦРЛ, яким надається право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці. До вказаного переліку відносяться посади інженер-програміст та оператор комп`ютерного набору. (а.с.80-84)

Наказом КНП «Світловодська центральна районна лікарня» №01-06/188 від 28.03.2022 року інженера-програміста ОСОБА_1 визначено як одного з помічників чергового адміністратора.(а.с.11)

На підставі наказів КНП «Світловодська центральна районна лікарня» №06-01/26-к від 09.02.2022, №06-01/320-к від23.12.2021, №06-01/283-кА від12.11.2021, №06-01/264-к від 22.10.2021, №06-01/247-к від30.09.2021, №06-01/221-к від27.08.2021, №06-01/197-к від28.07.2021, №06-01/163-кА від 30.06.2021, №06-01/97-кА від23.04.2021, №06-01/61-к від 19.03.2021 інженеру-програмісту ОСОБА_1 виплачувалися премії у розмірі посадового окладу за додаткове навантаження на навчання медичного персоналу роботі в МІС. (а.с.89-98)

З табелю відпрацювання робочого часу працівниками КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР видно, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному у лютому 2022 року 7 днів, у березні 2022 року 3 дні, та у квітні 2022 року 2 дні. (а.с.53-55)

Згідно розрахункового листа КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР, ОСОБА_1 за березень 2022 року визначена сума до оплати у розмірі 3813,42 грн. заробітна плата, та 683,11 грн. лікарняний. (а.с.99)

Згідно розрахункового листа КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР, ОСОБА_1 за квітень 2022 року визначена сума до оплати у розмірі 16041,35 грн. заробітна плата, та 690,82 грн. лікарняний. Борг підприємства на кінець місяця складає 16041,35 грн. заробітна плата, 1373,93 грн. (683,11 грн.+690,82 грн.) - лікарняний (а.с.45)

Наказом виконуючого обов`язки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради Савича С.В. за №06-01/91к від 05.04.2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 » , 05 квітня 2022 року ОСОБА_3 звільнено з посади інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Крім того, наказом передбачено виплату ОСОБА_1 компенсації за 62 календарних дні. (а.с.12)

Наказом виконуючого обов`язки головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради Савича С.В. за №06-01/92к від 05.04.2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 » , 05 квітня 2022 року ОСОБА_3 звільнено з 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики по сумісництву, за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Крім того, наказом передбачено виплату ОСОБА_1 компенсації за 49 календарних дні. (а.с.13)

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 наданої КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР за квітень 2021 по березень 2022 року на посаді оператора комп`ютерного набору загальна сума доходу становить 35917,30 грн. (а.с.43)

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 наданої КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР за квітень 2021 по березень 2022 року на посаді інженера-програміста загальна сума доходу становить 115 553,16 грн. (а.с.44)

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 наданої КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР за період з лютого 2019 року по квітень 2022 року на посаді інженера-програміста та 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору загальна сума доходу становить 401 895,89 грн. (а.с.51)

З розрахункового листа КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР за травень 2022 року, платіжної відомості на виплату грошей №5777 від 30.05.2022 за квітень 2022 року видно, що ОСОБА_1 було виплачено компенсацію за основним місцем роботи і по сумісництву в розмірі 16041,35 грн. Борг підприємства на кінець травня 2022 року складає 1373,93 грн. (лікарняні). (а.с.48, 147, 172)

З розрахункового листа КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР за червень 2022 року, платіжної відомості на виплату грошей №5692 від 16.06.2022 за березень 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено виплату лікарняного листа в сумі 683,11 грн. Борг підприємства на кінець червня 2022 року складає 690,82 грн. (а.с.49, 148, 171)

З розрахункового листа КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР за липень 2022 року, платіжної відомості на виплату грошей №5747 від 22.07.2022 за квітень 2022 року видно, що ОСОБА_1 було здійснено виплату лікарняного листа в сумі 690,82 грн. Борг підприємства на кінець липня 2022 року відсутній. (а.с.50, 149, 173)

Вказані вище виплати у розмірі 16041,35 грн., 683,11 грн. та 690,82 грн. також підтверджуються наданою позивачем ОСОБА_1 роздруківкою фото повідомлення про зарахування коштів на його картковий рахунок.(а.с.14)

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата на посаді інженера-програміста КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР складає 455,50 грн., а на 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору становить 154,24 грн. (а.с.46,47)

Згідно розрахунку КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР, середня заробітна плата для компенсації за невикористані відпустки складає 219,72 грн. за основною посадою, та 128,65 грн. за посадою по сумісництву. (а.с.174)

Також відповідачем надано до суду розпорядження Світловодського міського голови №179-к від 12.05.2022 року «Про переведення ОСОБА_4 », копії Статуту КНП «Світловодської ЦРЛ» СМР, посадової інструкції інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики. (а.с.56-60, 87-88)

Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами.

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із розміром грошової компенсації за невикористану відпустку, звернувся до суду з позовною заявою, та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 12246,71 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Норми права, аргументи та висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку:

Між сторонами виник спір про оплату праці.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 4 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗПП України) передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця.

Із змісту ст.29 КЗПП України вбачається, що до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про: правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку.

Відповідно частини першої статті 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про відпустки" щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці надається:

1) окремим категоріям працівників, робота яких пов`язана з підвищеним нервово- емоційним та інтелектуальним навантаженням або виконується в особливих природних географічних і геологічних умовах та умовах підвищеного ризику для здоров`я, - тривалістю до 35 календарних днів за Списком виробництв, робіт, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

2) працівникам з ненормованим робочим днем - тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою.

Конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах.

Статтею 10 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та статтею 1 Закону України "Про колективні договори і угоди" визначено, що колективний договір укладається з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до статті 12 КЗпП України колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони. Якщо на підприємстві, в установі, організації створено кілька первинних профспілкових організацій, вони повинні на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів кожної первинної профспілкової організації) утворити об`єднаний представницький орган для укладення колективного договору. В цьому разі кожна первинна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов`язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в об`єднаному представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору.

Згідно з ч.3 ст.13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Колективний договір укладають роботодавець з однієї сторони і один або кілька профспілкових органів, а у разі відсутності таких органів - представниками працівників, обраними і уповноваженими трудовим колективом з іншої сторони (стаття 3 Закону України "Про колективні договори і угоди").

Загальний перелік питань, що підлягають врегулюванню у колективному договорі, визначено статтею 7 Закону України "Про колективні договори і угоди".

У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій працівників; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; заборона дискримінації.

Так, позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, посилається на те, при звільненні з нього вирахували 10 днів додаткової відпустки за ненормований робочий час з основної посади, хоча колективним договором підприємства на момент влаштування на роботу регламентувалось, що у всіх інженерів на підприємстві, зважаючи на характер їхньої роботи був встановлений ненормований робочий день з чого додавалось ще 3 дні до відпустки. Також зазначив, що близько двох останніх років, він рахувався черговим адміністратором в неробочі, вихідні та святкові дні, що також свідчить про ненормованість робочого часу. Крім цього позивач вважає, що мав додаткових 4 дні відпустки за роботу на електронно-обчислювальних машинах відповідно до постанови КМУ № 1290 від 17.11.1997, тому компенсація виплат, на його думку, має нараховуватись за 72 робочих дні, а не 62 дні, за які йому виплатили компенсацію.

Визначення терміна "ненормований робочий день" міститься у Рекомендаціях щодо порядку, надання працівникам з ненормованим робочим днем щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці, затверджених наказом Мінпраці та соціальної політики України від 10.10.97 р. № 7

Ненормований робочий день - це особливий режим робочого часу, який встановлюється для певної категорії працівників у разі неможливості нормування часу трудового процесу. У разі потреби ця категорія працівників виконує роботу понад нормальну тривалість робочого часу (ця робота не вважається надурочною). Міра праці у даному випадку визначається не тільки тривалістю робочого часу, але також колом обов`язків і обсягом виконаних робіт (навантаженням).

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про відпустки" працівникам, які працюють на умовах ненормованого робочого дня, надається додаткова відпустка тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою.

Конкретну тривалість такої відпустки (від 1 до 7 днів включно) залежно від займаної посади (виконуваної роботи) зазначають також у колективному (трудовому) договорі залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах. Таким чином, питання щодо додаткової відпустки за ненормований робочий день законодавець передав на розсуд роботодавця і трудового колективу.

Пунктом 2.1.41 Розділу 2 Колективного договору КНП «Світловодська ЦРЛ» передбачено, що щорічні додаткові відпустки встановлюються, зокрема: - за роботу із шкідливими умовами праці за Списком виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки; - за особливий характер праці окремим категоріям працівників за списком; - за ненормований робочий день - до 7 календарних днів, для працівників, час роботи яких, з огляду на характер праці, не піддається точному обліку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у КНП «Світловодська ЦРЛ» на посаді інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики та на 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики по сумісництву.

Згідно п.1.3 Посадової інструкції інженера-програміста КНП «Світловодська ЦРЛ», у своїй роботі інженер-програміст керується «Правилами внутрішнього трудового розпорядку лікарні», трудовим законодавством, наказами, розпорядженнями вищих службових осіб.

Тобто за період роботи з 2019 по 2022 рік на посаді інженера-програміст ОСОБА_1 у своїй роботі керувався Правилами внутрішнього трудового, якими встановлено, зокрема, 40 годинний робочий тиждень (8 год. робочий день) з 08.00 год. по 16.30 год. (15.40 год. - п`ятниця) з перервою на обід з 12.00 до 12.20 год., який також встановлений і колективним договором, як нормальний робочий день. Матеріали справи не містять доказів того, що за спірний період позивачем був додатково відпрацьований, понад встановлену тривалість робочий часу та виконаний обсяг роботи, а також не вбачається підстав у створенні особливого режиму робочого часу та неможливості нормування часу трудового процесу.

Будь-яких доказів роботи в режимі ненормованого робочого дня (часу) позивач не надав, докази на підтвердження таких обставини матеріали справи не містять. Тобто відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді інженера-програміста, відноситься до працівників час роботи яких, з огляду на характер праці, не піддається точному обліку, а тому відсутні підстави для надання додаткової відпустки за ненормований робочий день.

Відповідно до ст.102-1 КЗпП сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця - фізичної особи.

Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Пунктом 2 Рекомендацій щодо порядку, надання працівникам з ненормованим робочим днем щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці, затверджених наказом Мінпраці та соціальної політики України від 10.10.97 р. № 7 передбачено, що ненормований робочий день не застосовується для працівників, зайнятих на роботі з неповним робочим днем, тобто для працівників, які працюють за сумісництвом на 0,5 посадового окладу ненормований робочий день не застосовується.

Суд враховує, що наказом КНП «Світловодська ЦРЛ» про переведення ОСОБА_1 на 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору по сумісництву з 01.06.2019 року, йому було встановлено графік роботи: з 16.30 по 20.30 понеділок-четвер; з 15.40 по 19.40 п`ятниця.

Також не знайшли свого підтвердження достовірними та належними доказами доводи позивача про ненормованість його робочого часу у зв?язку з тим, що він рахувався черговим адміністратором в неробочі, вихідні та святкові дні. З матеріалів справи видно, що наказом роботодавця його було визначено як одного з помічників чергового адміністратора.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не мав ненормованого робочого дня ні працюючи на посаді інженера-програміста, ні працюючи за суміснитвом на посаді 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору, а тому відсутні належні правові підстави для стягнення з відповідача компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку.

Постановою Кабінету Міністрів України №1290 від 17.11.1997 затверджено Список виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці.

Позицією 58 Розділу XXII Списку виробництв передбачена можливість надання щорічної додаткової відпустки тривалістю до 4 календарних днів працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах.

Пунктами 6 та 7 Порядку застосування Списку виробництв, робіт, професій і посад працівників, робота яких пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або виконується в особливих природних географічних і геологічних умовах та умовах підвищеного ризику для здоров`я, що дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 16 від 30 січня 1998 року (далі - Порядок застосування Списку виробництв), додаткова відпустка надається пропорційно фактично відпрацьованому часу. У розрахунок часу, що дає право працівнику на додаткову відпустку, зараховуються дні, коли він фактично був зайнятий на роботах з особливим характером праці не менше половини тривалості робочого дня, установленого для працівників цих виробництв, робіт, професій і посад.

Водночас, відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.9 Закону України "Про відпустки" до стажу роботи, що дає право на щорічні додаткові відпустки (статті 7 та 8 цього Закону), зараховуються: - час фактичної роботи із шкідливими, важкими умовами або з особливим характером праці, якщо працівник зайнятий у цих умовах не менше половини тривалості робочого дня, встановленої для працівників даного виробництва, цеху, професії або посади; - час щорічних основної та додаткових відпусток за роботу із шкідливими, важкими умовами і за особливий характер праці.

Враховуючи, що конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах, до предмету доказування в цій частині позовних вимог входять наступні обставини: наявність у позивача права на отримання щорічної додаткової відпустки певного виду; тривалість щорічної додаткової відпустки, на яку мав право позивач; обґрунтованість включення позивачем певних періодів її роботи до часу, що дає право на додаткову відпустку.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, що входять до предмету доказування в цій частині позовних вимог у справі, зокрема, доказів на підтвердження часу фактичної зайнятості роботою на комп`ютері не менше половини часу його робочого дня.

Чинним законодавством передбачена можливість надання щорічної додаткової відпустки тривалістю до 4 календарних днів працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах, тобто визначено максимально можливу тривалість додаткової щорічної відпустки.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що він має право на максимальну тривалість такої відпустки, а саме 4 дні, однак в позові жодним чином не обґрунтовано чому, на думку позивача, він має право саме на максимально можливу тривалість 4 дні додаткової щорічної відпустки за особливий характер праці.

Крім цього, з наданого позивачем розрахунку суми невиплаченої компенсації за невикористану щорічну відпустку не можливо встановити конкретний вид відпустки, на який на думку позивача він має право.

Суд також зауважує, що позивачем не надано доказів, що він протягом роботи у КНП «Світловодська ЦРЛ» з 2019 по 2022 роки звертався з відповідними заявами про надання додаткової відпустки за особливий характер праці.

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про не доведення позивачем його права на додаткову щорічну відпустку за роботу на ЕОМ.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного суд визнає, що відповідачем КНП «Світловодська ЦРЛ» вірно проведено розрахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані 62 дні відпустки за посадою інженера програміста, та 49 календарних дні за посадою за сумісництвом оператора комп?ютерного набору, а тому у задоволенні позову в частині стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 12246,71 грн. слід відмовити.

Норми права та мотиви, з яких виходить суд щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробіткуза затримку розрахунку при звільненні:

Статтею 43 Конституції України гарантоване право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 38 КЗпП України підставою для розірвання трудового договору є письмова заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Вказана позиція щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні міститься у правовому висновку Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі №6-64цс13.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 27 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з висновку Постанови Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі за №6-144ц13, що нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення, видачі судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Висновки суду щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробіткуза затримку розрахунку при звільненні:

Між сторонами виник спір про своєчасну оплату праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.01.2019 року працював на посаді інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики Світловодської центральної районної лікарні Кіровоградської області. Крім того, на підставі наказу головного лікаря Світловодської центральної районної лікарні Кіровоградської області №06-01/45-к від 18.02.2019 року ОСОБА_1 прийнято на 0,25 ставки оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики Світловодської центральної районної лікарні.(а.с.67). При цьому, наказом головного лікаря Світловодської центральної районної лікарні Кіровоградської області №06-01/132-к від 03.06.2019 року, оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики ОСОБА_1 переведено з 0,25 ставки на 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору по сумісництву з 01.06.2019 року, з графіком роботи: з 16.30 по 20.30 понеділок-четвер; з 15.40 по 19.40 п`ятниця.

Згідно наказів від 05 квітня 2022 року в.о. головного лікаря КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради Савича С.В. за №06-01/91к, №06-01/92к від 05.04.2022 року, ОСОБА_1 звільнено з посади інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики та з 0,5 ставки оператора комп`ютерного набору інформаційно-аналітичного відділу медичної статистики по сумісництву, за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Після звільнення ОСОБА_1 відповідач не провів з ним повний розрахунок, та станом на 05 квітня 2022 року року мав заборгованість на загальну суму 17415,28 грн., що підтверджується розрахунковим листком та довідкою відповідача.

Відповідач не заперечував факт своєчасного не проведення при звільненні ОСОБА_1 виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства.

Враховуючи загальну суму заборгованості суд приходить до висновку, що в день звільнення відповідачем позивачеві не виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 17415,28 грн., що в судовому засіданні не спростовано.

Вказану заборгованість відповідач виплатив позивачу ОСОБА_1 , а саме: 30 травня 2022 року виплачено 16041,35 грн., 16 червня 2022 року виплачено 683,11 грн., 22 липня 2022 року виплачено 690,82 грн.

Отже, до звернення позивача до суду відповідач погасив ОСОБА_1 вказану суму боргу по заробітній платі, тим самим усунув допущене ним порушення прав позивача.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на користь позивача, суд враховує, що згідно довідок КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради від 05 жовтня 2022 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на посаді інженера програміста становить 455,50 грн., та на посаді оператора комп`ютерного набору становить 154,24 грн., а всього 609,74 грн.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 становить з 06 квітня 2022 року по 22 липня 2022 року.

Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з урахуванням дати звільнення позивача у 2022 роках (з 06 квітня 2022 року по день повного розрахунку 22 липня 2022 року) кількість робочих днів становить 78 робочих дня.

За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 квітня 2022 року по 22 липня 2022 року включно в розмірі 47559 грн. 72 коп. (78 робочих дня х 609 грн. 74 коп. середньоденної заробітної плати = 47559,72 грн.).

Доводи представника відповідача про те, що заборгованість із заробітної плати та несвоєчасний розрахунок при звільненні виникли через заборгованість Фонду соціального страхування з відшкодування ОСОБА_1 непрацездатності в лютому-квітні 2022 року, не звільняються відповідача від відповідальності передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що вказана позовна вимога є обґрунтованою та доведеною, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

Відповідно до п.п.1, 2, п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01 січня 2022 року становить 2481 грн.

Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, та стягує їх з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 24, 27 Закону України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрі України від 08 лютого 1995 року №100, ст.ст. 2, 10-13, 19, 76-83, 89, 141, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради про стягнення сум, що належать від підприємства, невиплачених в день звільнення та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 квітня 2022 року по 22 липня 2022 року в розмірі 47559 грн. 72 коп., судовий збір в розмірі 992,40 грн., а всього 48552 грн. 12 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 2481 грн.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копію судового рішення в порядку, визначеному ст.272 ЦПК України, направити сторонам.

Складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради, місцезнаходження за адресою: вул. Павлова, №16 м. Світловодськ, Кіровоградської області, 27500, .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом