Справа №:755/8845/23
Провадження №: 4-с/755/99/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 755/8845/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання зняти арешт та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 20.06.2023 через засоби поштового зв`язку звернувся до суду зі скаргою про зобов`язання Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна належного ОСОБА_1 і скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Одночасно представник заявника просить поновити пропущений строк на звернення до суду зі скаргою.

Вказує, що 28.01.2019 стягувачем боржнику надано довідку про відсутність заборгованості, а вже 01.02.2019 боржником було сплачено виконавчий збір та витрати по виконавчому провадженню. Також боржником до Дніпровського РВДВС м. Києва у 2019 році подано пакет документів разом із заявою про зняття арешту. В 2023 році ОСОБА_1 випадково дізнався, що арешт знято не було.

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 через свого представника повторно звернувся до Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ в якій просив зняти арешт з усього майна належного ОСОБА_1 , скасувавши постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № НОМЕР_1 від 17.05.2010, а також виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1

21 лютого 2023 року за вихідним номером 23377 та за підписом начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві Андрющенко І.В. було отримано листа, згідно якого зазначено про відсутність підстав для звільнення майна з під арешту та рекомендовано звернутися до суду.

В березні 2023 року після отримання відповіді представник боржника особисто під час прийому громадян звернувся до начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Андрущенко І.В. щодо роз`яснення відмови в скасуванні арешту, на що отримав повторну відмову.

З метою отримання належної оцінки діям начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Андрущенко І.В., представник боржника звернувся з листом до Міністерства юстиції України з проханням роз`яснити щодо наявності правових відстав у державного виконавця у знятті арешту з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа боржником після його повернення.

12 червня 2023 року на електронну адресу представника боржника надійшла відповідь від Міністерства юстиції України відповідно до якої було повідомлено, що порядок зняття арешту з майна боржника регламентовано пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Про порушення своїх прав боржнику стало відомо 12.06.2023 після отримання роз`яснень Міністерства юстиції України, відповідно до яких фактично було визнано порушення прав та свобод боржника.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що не зняття органом державної виконавчої служби накладеного арешту з майна ОСОБА_1 є протиправною бездіяльністю і порушує права скаржника.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023 скаргу прийнято до провадження суду (а.с. 19-20).

Заявник, суб`єкт оскарження та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Представником заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду подано заяву з проханням провести розгляд справи у відсутності заявника, вказав, що вимоги скарги підтримує.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи визначені законом процесуальні строки розгляду скарги, вимоги вищенаведеної ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі суб`єкта оскарження та заінтересованої особи - представника АТ КБ «Приватбанк» на підставні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У поданій скарзі представник заявника просить поновити строк на звернення із скаргою до суду, посилаючись на те, що про порушення прав боржника ОСОБА_1 стало відомо 12.06.2023 після отримання роз`яснень Міністерства юстиції України, відповідно до яких фактично було визнано порушення його прав та свобод.

Суд приймає до уваги вказані пояснення представника скаржника, оскільки вони Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не спростовані, скарга подана до суду 20.06.2023.

Як передбачено ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу № 2-н-350 виданого 07.08.2008 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 7 473,85 грн. (а.с. 5-6).

17 травня 2010 року головним державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кирик А.О. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З метою зняття арешту накладеного на належне ОСОБА_1 майно, представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 13.02.2023 з проханням зняти арешт з усього майна належного ОСОБА_1 , скасувавши постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 17.05.2010 та виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо ОСОБА_1 (а.с. 7-7 зв.).

Листом від 21.02.2023 № 23377 Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 20.02.2023 виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають, а тому у відділу відсутні законні підстави для звільнення майна з-під арешту (а.с. 8-8 зв.).

Як убачається із витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження № НОМЕР_1, виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про що 11.05.2011 головним державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кирик А.О. винесено постанову.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, що діяла на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, що діяла на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Вирішуючи питання обґрунтованості скарги, суд приймає до уваги наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 зазначено, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Мотивуючи заявлені вимоги про зняття арешту, заявник посилається на відсутність заборгованості за виконавчим документом та подачу у 2019 році до органу державної виконавчої служби довідки про відсутність заборгованості виданої стягувачем, а також доказів сплати виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженні.

Відповідно до наданої заявником довідки № SHOI6AMBANSHF96F виданої 28.01.2019 АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 9).

Вищевказане свідчить про відсутність заборгованості у боржника перед стягувачем, що є підставою для закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та як наслідок зняття накладеного арешту на майно боржника, що був накладений з метою забезпечення виконання боржником рішення.

У постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 зазначено, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З матеріалів скарги убачається, що накладений арешт на майно боржника ОСОБА_1 не дивлячись на відсутність заборгованості перед стягувачем АТ КБ «Приватбанк» не знято протягом тривалого часу, що є порушенням прав ОСОБА_1 на вільне володіння та розпорядження належним йому майном.

Приписами ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Беручи до уваги встановлені судом обставини, та враховуючи відсутність за примусовому виконанні виконавчого документу, під час виконання якого було накладено арешт на належне заявку майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги скарги в частині зняття арешту з майна ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови головного державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кирик А.О. від 17.05.2010 винесеної в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

В частині вимог про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.05.2010 винесеної в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки спірна постанова державним виконавцем була винесена на підставі ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, що діяла на час винесення спірної постанови, якою передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

В свою чергу, задоволення вимог скарги в частині скасування арешту накладеного на майно боржника в повній мірі поновлює порушені права ОСОБА_1 .

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 353, 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання зняти арешт та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - задовольнити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 накладений на підставі постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Кирик А.О. від 17.05.2010 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

У іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складено 06.07.2023.

Суддя Виниченко Л.М.