ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 759/16625/22

провадження № 61-12429св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головний військово-медичний клінічний центр (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив визнати неправомірним та скасувати наказ № 169-аг від 28 червня 2022 року про результати службового розбору з оголошенням догани та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову посилався на те, щозгідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 596-ос від 27 грудня 2019 року він був прийнятий на роботу на посаду лікаря-дерматовенеролога з 02 січня 2020 року з тривалістю робочого дня у 7 год 42 хв. з 13 тарифним розрядом. На підставі наказу № 239-ос від 05 липня 2022 року він був звільнений із займаної посади з 08 липня 2022 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. 05 липня 2022 року позивача повідомили про наказ № 176-аг від 05 липня 2022 року про результати службового розслідування щодо порушення регламентного робочого часу, визначеного внутрішнім трудовим розпорядком часу накладення стягнення у вигляді звільнення з посади. Попередньо, 20 червня 2022 року, в усному порядку йому висловили підозру у вживанні спиртних напоїв під час виконання службових обов`язків. Позивач зазначав, що трудова дисципліна ним не порушувалась і він ніколи не вживав спиртних напоїв на роботі.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт порушення трудової дисципліни позивачем знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому наказ про застосування дисциплінарного стягнення є законним та не підлягає скасуванню, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано наказ № 169-аг від 28 червня 2022 року про результати службового розбору з оголошенням догани.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали службової перевірки (розбору) не містять належних, допустимих доказів щодо перебування ОСОБА_1 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим роботодавцем при проведенні службового розбору по факту імовірного можливого вживання спиртних напоїв 20 червня 2022 року було порушено норми статей 147, 149 КЗпП України. При цьому суд зазначив, що матеріали перевірки не містять акту про встановлення факту перебування в стані сп`яніння, акту щодо відмови в проходження освідування на стан сп`яніння, а також відомостей щодо залишення ОСОБА_1 робочого місця до закінчення робочого часу, що у сукупності свідчить про безпідставність накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17 серпня 2023 року Головний військово-медичного клінічний центр (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом попередньої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, касаційна скарга містить доводи щодо неналежного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, оскільки судову повістку про призначення справи до розгляду на 12 липня 2023 року Головний військово-медичного клінічний центр (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України не отримував.

Доводи інших учасників справи

30 жовтня 2023 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

27 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Головний військово-медичного клінічний центр (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, як на підставу своєї касаційної скарги, посилається, зокрема на те, що на розгляд апеляційним судом справи відбувся за його відсутності, при цьому про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 12 липня 2023 року, він належним чином повідомлений не був.

Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини друга, четверта статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

За змістом частини першої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина восьма статті 128 ЦПК України).

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина 13 статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 27 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року та розпочато підготовчі дії для призначення справи до розгляду в апеляційному суді.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2023 року закінчено дії по підготовці справи до розгляду апеляційним судом та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 липня 2023 року з повідомленням учасників справи.

У матеріалах справи міститься копія судової повістки-повідомлення на ім`я позивача ОСОБА_1 та відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про розгляд справи Київським апеляційним судом о 09:45 12 липня 2023 року.

При цьому відповідачу повістка була надіслана на електронну адресу, зазначену ним у відзиві на апеляційну скаргу, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судова повістка-повідомлення була надіслана 01 червня 2023 року о 17:14 на електронні адреси сторін, що підтверджується матеріалами справи.

Також у матеріалах справи наявні докази отримання 01 червня 2023 року вказаної судової повістки-повідомлення позивачем ОСОБА_1 .

Разом із тим, відомостей щодо отримання вказаної судової повістки-повідомлення відповідачем матеріали справи не містять.

Отримання такої судової повістки відповідач заперечує.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки справу розглянуто за відсутності учасника справи - відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, який належним чином не повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що є порушенням статей 128-130, 368, 372 ЦПК України.

При цьому посилання суду апеляційної інстанції в оскарженій постанові на те, що Головний військово-медичного клінічний центр (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України був повідомлений про дату час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому частиною 6 статті 128 ЦПК України, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення при попередньому розгляді справи за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Оскільки відповідач обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема тим, що апеляційний суд розглянув справу за його відсутності, а про дату, час і місце судового засідання він повідомлений не був, і ця обставина підтверджується матеріалами справи, то оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов