Справа №638/5035/22
Провадження № 2/638/1694/23
26 червня 2023 року м.Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення зі спадкоємця грошових коштів в межах спадкового майна,-
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_5 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 184533,80 грн. в порядку спадкування за померлою ОСОБА_6 ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 150000 грн. в порядку спадкування за померлою ОСОБА_6 ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 150000 грн. в порядку спадкування за померлою ОСОБА_6 ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 5000 грн. витрат на правову допомогу.
В обгрунтування позовної заяви позивачі зазначають, що 13 лютого 2012 року близько 17:30 год. ОСОБА_7 , не маючи на те жодного приводу, висловлюючи явну неповагу до суспільства та ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та норми моралі вирішив вбити ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 , дістав з-під свого верхнього одягу кухонний ніж і діючи умисно з хуліганських спонукань, зі значною силою наніс один удар в ділянку грудної клітки, завдавши при цьому проникаючого колото - абдомінальне поранення праворуч із пошкодженням перикарда, правої легені, перетином міжреберної артерії, пораненням правого куполу діафрагми, сьомого сегмента печінки. Від отриманого удару ОСОБА_8 впав на землю, після чого був доставлений до ДКБСНМП, де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 12 березня 2012 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області О.О. Голдаєвою була винесена постанова про накладення арешту на вклади, цінності та інше нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від .24 березня 2014 року у справі №2011/8284/12 ОСОБА_7 засуджено за ч.7 ч.2 ст.115, ч. 2 ст.15 п.п.1,7 ч.2 ст. 115, 70 КК України до 12 років позбавлення волі та задоволено повністю всі заявлені у справі цивільні позови. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 34 533,80 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 150 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На виконання вироку Дзержинським районним судом м. Харкова вищезазначеним особам були видані виконавчі листи. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року у справі №2011/8284/12 було закрито Постановою апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2016 року у зв`язку з відмовою засудженого від поданої апеляційної скарги.

23 травня 2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Молотиловою В.В. були відкриті виконавчі провадження №51197834, №51197451 з примусового виконання виконавчих документів щодо стягнення з засудженого ОСОБА_7 відповідних сум грошових коштів. 23 серпня 2017 року старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області Молотилова В.В. звернулася до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою. Для задоволення вимог потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просила визначити частку в спільному майні, а саме - частку в квартирі, в якій проживає боржник за адресою: АДРЕСА_1 . Судом було встановлено, що згідно з Витягом з єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2016 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на підставі спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.10.2018 року вищезазначене подання державного виконавця було задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2018 року скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Після проведення нового розгляду подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області Молотилової В.В. про визнання частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, було прийнято рішення про наявність підстав для його задоволення. Визначено частку майна боржника ОСОБА_7 - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності в розмірі частини.

17 липня 2021 року дочкою боржника ОСОБА_7 ОСОБА_5 була подана заява до Начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ з проханням закрити всі відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_7 та зняти всі арешти з майна останнього у зв`язку із його смертю. Відповідно до офіційного сайту автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів щодо стягнення з засудженого ОСОБА_7 коштів, присуджених вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року у справі №2011/8284/12, станом на день подання позовної заяви досі відкриті та перебувають на примусовому виконанні. Копію постанов про закриття виконавчих проваджень жоден із співпозивачів не отримував. В матеріалах виконавчого провадження наявні беззаперечні підтвердження факту смерті боржника, а саме копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 25 травня 2021 року зроблений відповідний актовий запис №10647. 16.02.2022 року співпозивачі дізнались про смерть боржника та одразу направили претензії до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , які були зареєстровані 16.02.2022 року за вх. №218/02-14,219/02- 14,220/02-14 та долучені до матеріалів спадкової справи №808/2021.

Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора листами від 16.02.2022 року №566/02- 14, 567/02-14 повідомила заявникам про те, що їх претензії зареєстровані та долучені до матеріалів спадкової справи, а також зазначила, що свідоцтва про право на спадщину на цей час нікому не видавалися. Позивачі зазначають, що на момент смерті ОСОБА_7 він був зареєстрований та проживав у квартирі зі своєю матір`ю- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ОСОБА_6 померла на четвертий день після смерті свого сина ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 02 червня 2021 року зроблений відповідний актовий запис №11227. У серпні 2022 року співпозивачам стало відомо, що онука померлої ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , прийняла спадщину за бабусею.

Враховуючи викладене, позивачі зазначають, що правовідносини, що виникли між позивачами і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між співпозивачами і спадкоємцями боржника й повинні вирішуватись в порядку положень ст.1282 ЦК України у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

Крім того, позивачі просять стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн. на кожного позивача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Семенових О.С. задоволено. Витребувано від Шостої Харківської нотаріальної контори офіційну інформацію щодо прийняття/неприйняття спадщини, видачі свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі померлої ОСОБА_6 , а також належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та перебувають в матеріалах цієї спадкової справи. Витребувано від Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради офіційні відомості з Реєстру територіальної громади міста Харкова щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 станом на 20 травня 2021 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Семенових О.С. задоволено. Витребувано від Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Позивачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, в судове засідання не з`вились, про дату, час та місце повідомлялись.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлялась шляхом направляння судової повістки на адресу реєстрації відповідача. Причини неявки у судове засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 1,7 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання: за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років; за ч. 2 ст. 15 п.п. 1,7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років. У відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю правопорушень остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 12 років. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 34 533,80 грн. матеріальної шкоди та 150000 грн. моральної шкоди. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_11 по 150000 грн. в якості моральної шкоди.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року закрито у зв`язку з відмовою засудженого від поданої апеляційної скарги.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2014 року набрав законної сили 09 березня 2016 року.

На виконання вказаного вироку, Дзержинським районним судом м. Харкова були видани виконавчі листи: про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 150000 грн.; про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 34533,80 грн.; про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 150000 грн.; про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 150000 грн.

З матеріалів справи встановлено, що вказані виконавчі листи були пред`явленні до виконання до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області Молотилової В.В. про визнання частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задоволено. Визначено частку майна боржника ОСОБА_7 - квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності в розмірі частини.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2020 року про задоволення подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання частки майна боржника ОСОБА_12 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, залишено без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_12 та заявника ОСОБА_13 без задоволення.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17 липня 2021 року ОСОБА_5 звернулась до начальника Шевченківського ДВС у місті Харкові СМУ МЮ з заявою про закриття виконавчих проваджень відносно ОСОБА_7 та скасування арешту накладеного на майно останнього у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 .

Як зазначають позивачі у позовній заяві, 16.02.2022 року вони дізнались про смерть боржника та одразу направили претензії до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , які були зареєстровані 16.02.2022 року за вх. №218/02-14,219/02- 14,220/02-14 та долучені до матеріалів спадкової справи №808/2021.

Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора листами від 16.02.2022 року №566/02- 14, 567/02-14 повідомила заявникам про те, що їх претензії зареєстровані та долучені до матеріалів спадкової справи, а також зазначила, що свідоцтва про право на спадщину на цей час нікому не видавалися (а.с. 22).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Позивачі зазначають, що на момент смерті ОСОБА_7 він був зареєстрований та проживав у квартирі зі своєю матір`ю - ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкові від 19 січня 2023 року Управління м реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради було надано інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 03 лютого 2023 року № 12-0 відповідно до якої станом на 20 травня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, позивачі у позовній заяві наголошують, що матір боржника автоматично прийняла спадщину за сином, оскільки була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, суд не може погодитися з вказаними твердженнями позивачів оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Приписами ч. 1,2 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу, що твердження позивачів, що ОСОБА_6 автоматично прийняла спадщину за ОСОБА_7 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України не носить під собою жодної доказової бази, оскільки позивачами не надано жодного доказу (спадкової справи після померлого ОСОБА_6 тощо), що спадщина у вигляді частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 на праві власності відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України автоматично перейшла до ОСОБА_6 як спадкове майно, оскільки ОСОБА_7 міг за життя скласти заповіт, заповідаючи все своє належне майно іншій особі.

Відповідно до копії актового запису про смерть № 11227 від 02 червня 2021 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою була надана суду копія спадкової справи № 596/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 .

З вказаної спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини звернулась її онука ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 10 липня 1998 року, реєстраційний № НОМЕР_2 , яке міститься в матеріалах спадкової справи № 596/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 , вбачається, що останній на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_7 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 7 ст. ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що доказів, які б надавали можливість визначити вартість спадкового майна, матеріали справи не містять, а суд не має повноважень збирати самостійно з власної ініціативи докази про обставини, які повинна доводи сторона, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення зі спадкоємця грошових коштів в межах спадкового майна.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення зі спадкоємця грошових коштів в межах спадкового майна відмовити.

Судовий збір залишити за позивачами.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Позивач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_6 ).

Повний текст судового рішення складено 06 липня 2023 року.

Суддя Л.М. Рибальченко