Провадження №2-678-110/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року смт Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області у складі

головуючого судді Лазаренка А. В.,

за участю секретаря судових засідань Непийвода Л. Д.,

розглядаючи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача директор Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області Попадюк Тетяна Володимирівна про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

12 вересня 2022 року на адресу суду надійшла позовна заява від 14 липня 2022 року відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду про передачу за підсудністю від 21 липня 2022 року.

13 вересня 2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Судові засідання було відкладено неодноразово у зв`язку із надходженням заяв третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 , зокрема:

1.судове засідання, призначене на 28 вересня 2022 року було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 27 вересня 2022 року (у зв`язку із підготовкою відзиву);

2.судове засідання, призначене на 09 листопада 2022 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 04 листопада 2022 року (у зв`язку із залученням третьої сторони в якості відповідача);

3.судове засідання, призначене на 17 листопада 2022 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 15 листопада 2022 року (у зв`язку із членством у журі ІІ етапу конкурсу з української мови);

4.судове засідання, призначене на 06 квітня 2023 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 30 березня 2023 року (у зв`язку із атестацією педагогічних працівників та керівників);

5.судове засідання, призначене на 09 червня 2023 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 08 червня 2023 року (у зв`язку із хворобою адвоката, однак підтвердження цього у матеріалах справи відсутні);

6.судове засідання, призначене на 29 червня 2023 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 28 червня 2023 року (у зв`язку із загибеллю під час виконання бойового завдання близької людини);

7.судове засідання, призначене на 11 серпня 2023 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 10 серпня 2023 року (у зв`язку із підготовкою клопотання, що має суттєве значення по справі, яке до суду не надходило);

8.судове засідання, призначене на 31 серпня 2023 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 30 серпня 2023 року (у зв`язку із неотримання інформації на адвокатський запит).

9.судове засідання, призначене на 18 жовтня 2023 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 12 жовтня 2023 року (у зв`язку із службовим відрядженням) та від 17 жовтня 2023 року (у зв`язку із організацією перевезення дітей та участю у судовому засіданні Ярмолинецького районного суду).

10.судове засідання, призначене на 14 грудня 2023 року, було відкладене у зв`язку із заявою ОСОБА_2 від 13 грудня 2023 року (у зв`язку із відсутністю роботи оператора зв`язку та інтернетпровайдера Київстар, що унеможливлює підготовку до розгляду справи).

28 грудня 2023 року ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчить, зокрема, її клопотання від 26 грудня 2023 року, у судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Щодо зловживанням своїми правами слід прийняти до уваги наступне.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

За загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» (п.п.22, 23 Рішення від 28 березня 2006 року, заява №23436/03) право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття до третьої особи ОСОБА_2 заходів примусу за зловживання процесуальними правами, за подання численних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, які нічим не підтверджені та ґрунтуються на надуманих підставах, тому суд вважає, що остання таким чином затягує розгляд справи з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству

Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦПК України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, та те, що третя особа ОСОБА_2 неодноразово протягом року подає заяви та клопотання про відкладення розгляду справи, чим зловживає своїми процесуальними правами, та затягує розгляд справи, суд вважає необхідним стягнути в дохід державного бюджету з останньої штраф у сумі 2 (двох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44,143-148 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Визнати зловживанням процесуальними правами третьою особою ОСОБА_2 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України - дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Застосувати до третьої особи ОСОБА_2 захід процесуального примусу у вигляді штрафу у сумі 2 (двох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 368,00 грн.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання на протязі 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

У відповідності до ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2023 року.

Суддя підпис А. В. Лазаренко

Суддя А. В. Лазаренко