Ухвала

06 липня 2023 року

м. Київ

справа № 185/3831/23

провадження № 61-9629ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 19 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, стягнення частини вартості навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 із зазначеним вище позовом.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у зазначеній справі за позовом ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про передачу справи

№ 185/3831/23 за підсудністю до Димитрівського міського суду Донецької області.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 травня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за підсудністю до Димитрівського міського суду Донецької області відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її

в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року про відмову

в передачі за підсудністю справи за підсудністю повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У червні 2023 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 19 червня 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким клопотання про передачу справи за підсудністю до Димитрівського міського суду Донецької області задовольнити.

1. Щодо оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції виключно після їх перегляду в апеляційному порядку.

Проте заявник оскаржив у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, яка не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції (оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, касаційна скарга в частині оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 травня 2023 року не може бути прийнята до провадження, оскільки вказана ухвала суду першої інстанції не переглядалась по суті

в апеляційному порядку.

Таким чином, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 травня 2023 року з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

2. Щодо оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це є порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Одночасно, можливість оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у передачі справи на розгляд іншого суду законодавцем у змісті статті 353 не передбачено.

Зазначене узгоджується також із висновком, викладеним в ухвалі Верховного Суду від 13 січня 2023 року у справі № 380/12427/22 (провадження № К/990/36696/22).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Таким чином, повертаючи заявникові апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд іншого суду за місцезнаходженням відповідача, Дніпровський апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість оскарження зазначеної ухвали окремо від рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року вбачається, що касаційна скарга в цій частині є необґрунтованою, дотримання апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, стягнення частини вартості навчання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б.І. Гулько

Г. В. Коломієць