Справа № 211/3301/23
Провадження № 2/211/1771/23
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.

у відсутність учасників процесу,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міський тролейбус» про стягнення частини заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача КП «Міський тролейбус» та просить суд стягнути з на свою користь не нараховану і невиплачену частину заробітної плати за невідпрацьовані години у 2022 році у сумі 22 336,20 грн., посилаючись на порушення його трудових прав відповідачем у частині незабезпечення його можливістю працювати повну норму часу. В обґрунтування вимог зазначено, що він з 23 лютого 2012 року працює водієм тролейбуса третього класу на умовах повного робочого дня в КП «Міський тролейбус». Ознайомившись із розрахунковими листами із січня по грудень 2022 року ним було установлено, що посадові особи відповідача позбавили його можливості відпрацювати 222 години 45 хвилин в обліковому періоді. 24.01.2023 він звернувся до відповідача із пропозицією нарахувати та виплатити йому середній заробіток за 222 години 45 хвилин вимушеного прогулу у 2022 році, оскільки саме з вини відповідача був позбавлений можливості працювати повну норму годин, однак отримав відповідь від 27.02.2023, відповідно до якої норма годин для водія тролейбуса у 2022 році склала 1917 годин, тому відсутні підстави для задоволення його вимог. При цьому відповідно до Положення «Про робочий час і час відпочинку водіїв трамвая і тролейбуса» № 444 від 15.09.2014, для водіїв тролейбуса не встановлена скорочена тривалість робочого часу передбачена ст. 51 КЗпП України. Таким чином на початок року згідно законодавства, норма робочих годин для водіїв у 2022 році склала 1987 годин, що також підтверджується графіком змінності, наданим йому відповідачем. Твердження відповідача, що у 2022 році державна норма годин для нього склала 1917 годин не відповідає дійсності та нічим не підтверджується, а нормальна тривалість робочого часу для водіїв тролейбуса у 2022 році, з врахуванням змін, пов`язаних з веденням в державі воєнного стану, становила 2054 години. Графік змінності не погоджений з виборним органом Первинної профспілкової організації Вільної Профспілки Залізничників України Комунального підприємства «Міський тролейбус», членом якої він являється, та не містить в собі початку та закінчення щоденної роботи (зміни). Вважає, що відповідач позбавив його частини заробітної плати у сумі 22 336,20 грн. за невідпрацьовані години у 2022 році та виходячи з наданого у тексті позовної заяви розрахунку, просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 07 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності.

В обґрунтування відзиву на позов представником відповідача КП «Міський тролейбус» зазначено, що оскільки вимоги позивача стосуються стягнення коштів за 2022 рік, а до суду він звернувся 26.05.2023, то строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України був пропущений і дана обставина є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. У листі Мінсоцполітики від 27.12.2017 № 2993/0/101-17 вказується, що якщо працівник виконав місячну норму праці, то йому мають нарахувати оклад, а якщо працівник відпрацював неповний місяць чи не виконав норму праці, то оклад нараховують пропорційно до виконаної норми праці. Аналогічна позиція викладена у листах Держпраці від 27.05.2019 і Мінсоцполітики від 15.04.2019. Позивач працює за погодинно-преміальною системою оплати праці та за підсумованим обліком робочого часу, яке врегульовано колективним договором, діючим на підприємстві та відповідними Положеннями про оплату праці, з урахуванням пунктів 1, 2.1. та 4.1., 5.1. якого протягом 2022 року заробітна плата позивачу за кожен місяць 2022 року нараховувалась за фактично відпрацьовані години на підставі табеля обліку робочого часу відповідно до вимог чинного законодавства, умов колективного договору та положень про оплату праці. Таким чином доводи позивача про те, що оплата праці у 2022 році повинна була здійснюватися виключно із встановленої норми робочого часу є безпідставними, оскільки нормами чинного законодавства у разі невиконання працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці, передбачають обов`язок роботодавця здійснювати оплату праці працівнику пропорційно до виконаної норми праці. Тому просить відмовити у задоволенні вимог.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що строки, встановлені ст. 233 КЗпП України продовжені на строк дії карантину, а тому твердження відповідача щодо пропуску ним строку звернення до суду безпідставні. Колективним договором, що діє на підприємстві, не встановлено меншу норму тривалості робочого часу для водіїв тролейбуса, ніж передбачено частиною першою ст. 50 КЗпП України. А отже норма робочого часу для водіїв тролейбуса не може бути меншою ніж 40 годин на тиждень. А з врахуванням вимог ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного часу» та введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року кількість робочих годин може бути більшою, ніж передбачено частиною 1 статті 50 КЗпП України. Відповідач разом з профспілкою повинен був запровадити йому норми праці відповідно до режиму роботи на весь обліковий період. Зміна умов праці повинна була відбуватись також за погодженням з профспілкою, однак вимог статті 86 КЗпП України відповідач не виконав. Факту встановлення для нього посадовими особами підприємства на власний розсуд часу початку та закінчення щоденної роботи у нарядах, відповідач не спростував. Саме відповідач не забезпечив йому можливість працювати повну норму годин у обліковому періоді, чим позбавив його можливості заробляти собі на життя, тому наполягає на задоволенні вимог.

У письмових запереченнях представником відповідача зазначено, що норми КЗпП України передбачають, що норма робочого часу не може перевищувати певну кількість робочих годин. Позивач працює за підсумованим обліком робочого часу, який запроваджується на безперервно діючих підприємствах, установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу. Тому тривалість робочого часу з позивача не могла та й не повинна була бути додержана. Більш того, загальновідомим є той факт, що протягом 2022 року об`єкти енергетичної інфраструктури міста Кривого Рогу неодноразово піддавалися ракетним ударам, що призводило до їх руйнування та спричиняло припинення електропостачання, від якого залежить нормальна робот а електротранспорту міста. Внаслідок знеструмлення електричних мереж та суттєвого зниження необхідної електричної потужності, робота тролейбусів КП «Міський тролейбус» була неможливою. Відповідно, ці обставини не надавали можливості забезпечити нормальну роботу електротранспорту, що вплинуло як на графіки руху міського електротранспорту (тролейбусів), так і на режим роботи їх водіїв. Зі змісту позовних вимог можна дійти висновку про те, що його вимоги стосуються оплати невідпрацьованого ним робочого часу, відповідно до графіку роботи. За своєю правовою природою такі вимоги є нічим іншим як вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди. Оскільки спір виник з трудових правовідносин, то до його вирішення мають застосовуватись відповідні норми трудового законодавства, які не передбачають відшкодування подібного роду збитків, як і не передбачають наданню працівнику права на отримання ним заробітної плати за невідпрацьовану кількість годин згідно встановленої норми робочого часу.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 працює у Комунальному підприємстві «Міський тролейбус» на посаді водія тролейбуса 3 класу.

Можливість встановлення змінного режиму роботи передбачена ст. 58 КЗпП України, а згідно зі ст. 57 КЗпП час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 50 КЗпП нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Особливості регулювання робочого часу і часу відпочинку водіїв трамвая та тролейбуса (далі водії) на підприємствах міського електричного транспорту (далі підприємства) регулюються Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв трамвая та тролейбуса, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України

15.09.2014 № 444 (далі Положення), яке поширюється на підприємства, що надають послуги з перевезення пасажирів трамваями і тролейбусами або забезпечують перевезення для власних потреб, незалежно від форм власності.

Згідно пункту 2.2. Положення, нормальна тривалість робочого часу водіїв не може перевищувати 40 годин на тиждень. Для водіїв, яким встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками роботи (змінності), які затверджує підприємство за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) з додержанням установленої тривалості робочого тижня. Для водіїв, яким встановлено шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем, тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин. Напередодні вихідних днів тривалість роботи при шестиденному робочому тижні не може перевищувати 5 годин. Напередодні святкових і неробочих днів тривалість роботи водіїв скорочується на одну годину як при п`ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні.

У пункті 5.2. Положення визначено, що у разі підсумованого обліку робочого часу норма робочого часу за обліковий період визначається шляхом множення норми тривалості робочого часу, що встановлена законодавством для водіїв, на кількість робочих днів за календарем п`ятиденного робочого тижня, що припадають на обліковий період, з урахуванням її скорочення напередодні святкових, неробочих і вихідних днів. За кожний робочий день (зміну), в який(у) водій був відсутній на робочому місці з поважних причин, передбачених законодавством, норма робочого часу в обліковому періоді зменшується на кількість годин, що відповідає тривалості роботи у відповідний день. Тимчасова непрацездатність або виконання водієм державних чи громадських обов`язків, на період яких законом передбачається збереження місця роботи і заробітної плати, у дні, що є для водія вихідними відповідно до графіка роботи (змінності), не зменшує норму робочого часу в обліковому періоді.

Підсумований облік робочого часу передбачає, що тривалість роботи протягом доби може відхилятися у певних межах від робочого дня нормальної тривалості з тим, однак, щоб установлена законом норма робочого часу була дотримана в середньому за повний обліковий період: тиждень, місяць, квартал, рік.

Статтею 61 КЗпП України передбачено можливість та правові засади встановлення підсумованого обліку робочого часу. Цією самою статтею визначено, що на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Умови та порядок застосування підсумованого обліку робочого часу з урахуванням законодавства викладено у Методичних рекомендаціях щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінпраці України від 19.04.2006 № 138 (далі Методичні рекомендації).

Пунктом 6 Методичних рекомендацій визначено, що обліковий період (декада, місяць, квартал, півріччя, рік) установлюють у колективному договорі підприємства. Він охоплює робочий час і години роботи у вихідні і святкові дні, години відпочинку. Щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком, може коливатися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8- рп/2013 у справі № 1-13/2013 зазначено, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

За статтею 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про колективні договори та угоди», положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

За змістом частини другої статті 8 Закону України «Про колективні договори і угоди», угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі).

ОСОБА_1 працює за погодинно-преміювальною системою оплати праці та за підсумкованим обліком робочого часу,яке врегульовано колективним договором, діючим на підприємстві та відповідними Положеннями про оплату праці (додатки № 14 та № 26 до колективного договору).

Згідно пункту 1 Положення про оплату праці та преміювання робітників з погодинно-преміальною системою оплати праці (додаток 14 до колективного договору), оплата праці здійснюється на основі встановлених тарифних ставок (окладів) відповідно відпрацьованому часу за місяць, передбачених доплат і надбавок до основної заробітної плати, премії за виробничі показники.

Пунктами 2.1. та 4.1. Положення про оплату праці водіїв пасажирських тролейбусів (додаток № 26 до колективного договору) встановлено, що водіям пасажирських тролейбусів встановлена погодинно-преміальна система оплати праці, а робочий час водіїв фіксується в шляховому листі про відпрацьований час.

Пунктом 5.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв трамвая та тролейбуса, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 15.09.2014 № 444 встановлено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на підставі табеля обліку використання робочого часу та шляхових листів.

Тож з урахуванням викладеного суд вважає слушними доводи представника відповідача щодо нарахування та оплати ОСОБА_1 за кожен місяць 2022 року за фактично відпрацьовані години на підставі табеля обліку робочого часу відповідно до умов колективного договору, положень про оплату праці та норм чинного законодавства та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.Оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко