Справа №: 343/669/23
Провадження №: 2/0343/251/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за участю: представника позивача адвоката Поповича В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви та її доводи.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в інтересах якого діє представник адвокат Попович В.В, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 5 817,89 гривень за послугу з розподілу природного газу за період з 01.09.2020 по 31.01.2023 та судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню) на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.03.2015 серії АЕ № 642458 (переоформленої рішенням від 14.09.2015 № 2302), а з 29.06.2017 на підставі Постанови НКРЕКП № 852 та є оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) в розумінні ст.37 ЗУ «Про ринок природного газу». Основна діяльність даного суб`єкта господарювання полягає в здійсненні розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться в його власності або користуванні, відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління (п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем.

З грудня 2015 року відносини між Оператором ГРМ та споживачем природного газу, в тому числі і побутовими споживачами, регулюються нормами ЗУ «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VІІІ; Кодексом газорозподільних систем, умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 № 1384/27829 та іншими законами України.

Положеннями пункту глави 1 розділу VІ Кодексу ГРМ встановлено, що суб`єктами природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498. За цим договором, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.2.1 розділу ІІ Договору). Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. (п.2.2 розділу ІІ Договору).

07.10.2019 НКРЕКП прийнято постанову № 2080 відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу. Так, згідно п.1 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по З0 вересня 2019 року. Згідно пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні:

39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

126 куб.м - для об`єкта побутового споживача; на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Відповідно до умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здїй^юється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем Тариф, встановлений згідно з пунктам 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п.6.2 вказаного Договору).

Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 року № 3023 установлено для АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1 грн. за 1 м.куб. на місяць без урахування ПДВ (з урахуванням ПДВ-1,2 грн. за 1 м.куб.)

Постановою НКРЕКП від 24.06.2020 року № 1161 внесено зміни до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 року № 3023 Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ Івано-Франківськгаз, зокрема в абзаці другому підпункту 2 пункту 1 цифри «1,25» замінено цифрами «1,15» (з урахуванням ПДВ тариф на послуги з розподілу природного газу - 1,38 грн. за 1 м.куб.) Дана постанова набрала чинності з 01 липня 2020 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному сайті НКРЕКП (День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 24.06.2020 року).

Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 року № 2772 установлено для АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1,91 грн. за 1 м.куб. на місяць без урахування ПДВ (з урахуванням ПДВ 2,292 грн. за 1м.куб.). Відповідно до змісту пункту 3 даної постанови, визнано такою, що втратила чинність постанову НКРЕКП від 24.12.2019 року № 3023 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Івано-Франківськгаз» (зі змінами). Дана постанова набирає чинності з 01 січня 2021 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті НКРЕКП (пункт 4 постанови НКРЕКП № 2772 від 30.12.2020). День оприлюднення вищевказаної постанови на офіційному веб-сайті Регулятора:30.12.2020). Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 № 125, внесено зміни до постанови НКРЕКП № 2772 від 30.12.2020 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Івано-Франківськгаз»,зокрема: в абз.2 п.1 цифри «1,91» змінили цифрами «1,79». Ця постанова набирає чинності з 01.02.2021, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному веб-сайті НКРЕКП . День оприлюднення вищевказаної постанови на офіційному веб-сайті Регулятора: 30.01.2021.

Постановою НКРЕКП № 2750 від 22.12.2021 року, з 01.01.2022 року встановлено для АТ Івано-Франківськгаз тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,86 грн. за 1 м.куб. на місяць без урахування ПДВ.

Згідно умов абз.2 пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями абз.2 п.1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на Тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором, згідно умов пункту 6.4, є календарний місяць.

Відповідно до умов абз.2-4 пункту 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

З грудня 2015 року договірні відносини щодо розподілу природного газу між АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз та побутовим споживачем природного газу врегульовано умовами Типового договору розподілу природного газу,

Фактом приєднання побутового споживача до умов даного Договору є документально підтверджене споживання природного газу у вищевказаному житловому приміщенні та сплата рахунків за газопостачання, що підтверджується Інформацією про стан розрахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період 01.01.2016 по 30.01.2023.

Відповідачу Оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту даного споживача на 2020 рік 38.9216 м3, 2021 рік - 101,0358 м3, 2022 рік - 105,4891 м3, на 2023 рік - 75,6141 м3.

Про визначену Оператором ГРМ величину планової місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових, даного споживача було проінформовано АТ Івано- Франшвськгаз в платіжних документах. Вказані платіжні документи, а саме рахунки на оплату доставлялись на адресу споживача згідно договору про надання послуг доставки рахунків №32/1294 від 27.12,2019 укладений між АТ Укрпошта та АТ «Івано- Франківськгаз».

Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, встановлені абз.2 п. 6.6 Договору та за період з 01.09.2020 до 31.01.2023 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано- Франківськгаз за надану послугу з розподілу природного газу в загальній сумі 5817,89 грн.

07.07.2022 відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу. Однак, станом на 15.03.2023 року боржник не сплатив борг на розрахунковий рахунок стягувана.

Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, споживач зобов`язався здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором та не допускати несанкціонованого відбору природного газу (підпункти 1 та 5 пункту 7.4 розділу VII Договору).

Пунктом 8.1. вказаного Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до статті 11 ЦК України є зокрема договори та інші правочини, які відповідно до ст.629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 року №2189-VІІІ, встановлені права та обов`язки споживачів, зокрема обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Оскільки відповідачем не виконано зобов`язання згідно умов Типового договору розподілу природного газу та не проведено розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором добровільно, то позивач змушений звернутись до суду для примусового стягнення з боржника заборгованості наявної перед стягувачем за надані ним послуги з розподілу природного газу.

11.04.2023 на електронну пошту суду відповідачем скеровано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач нехтує законодавчими нормами та порядком укладення цивільних договір, безпідставність позовних вимог, що позивач не дотримується діючих норм законодавства, на які сам посилається.

Не визнає в повному обсязі та вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Оскільки: він не підписував заяву приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), ніяких потужностей не замовляв, зазначені позивачем постанови так званого НКРЕКП не були зареєстровані до вимог закону, тобто є нікчемними.

Просить залишити позовну заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», подану з грубими порушеннями, без розгляду, а вразі процесуальної неможливості для цього, відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів їх безпідставності.

Представник позивача - адвокат Попович В.В. 20.04.2023 подав відповідь на відзив, де вказує, що у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу, споживач не має права використовувати природній газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Приєднання відповідача до умов даного Договору є документально підтверджене споживання природного газу у вищевказаному житловому приміщенні та сплата рахунків за газопостачання, що підтверджується Інформацією про стан розрахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період 01.01.2016 по 30.01.2023.

Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, споживач зобов`язався здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором та не допускати несанкціонованого відбору природного газу (підпункти 1 та 5 пункту 7.4 розділу VII Договору).

Відповідачем не виконано зобов`язання згідно умов Типового договору розподілу природного газу та не проведено розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором добровільно, то позивач змушений звернутись до суду для примусового стягнення з боржника заборгованості наявної перед стягувачем за надані ним послуги з розподілу природного газу.

26.04.2023 на електронну пошту суду відповідачем надіслано заперечення у справі № 343/669/23, де ОСОБА_1 зазначає, що аналізуючи аргументацію позивача, в особі представника адвоката Поповича В.В., він прийшов до остаточного висновку про повну безпідставність позовних вимог та відсутність будь-яких правовідносин між ним та позивачем.

В судове засідання представник позивача - адвокат Попович В.В. не прибув, скерував суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили щодо задоволення позову. Вказали, що відповідач не підписував заяву приєднання до умов договору розподілу природного газу. Не заперечили самого факту споживання газу за адресою, де проживає ОСОБА_1 .

Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлено, що предметом позову є стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2023 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, визначено, що він є публічним договором та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (а.с.4-10).

Відповідач отримує послугу із розподілу природного газу за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Із інформації про використання природного газу споживачем встановлено про фіксацію зміни показників лічильника газу за період з 01.01.2016 по 31.12.2019 та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020. Сума оплати за послугу з розподілу природного газу за період з 2016 по 2019 рік була включена в рахунок оплати за спожитий природний газ.

Згідно з розрахунком заборгованості за розподіл природного газу по АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , річна замовлена потужність на: 2020 рік - 467,06 м.куб.; 2021 рік - 1212,43 м.куб.; 2022 рік - 1265,87 м.куб.; 2023 рік - 907,37 м.куб. (а.с. 16).

Позивач звертався до відповідача з досудовим попередженням про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу, яке останнє отримане ним 07.07.2022 (а.с.17,18).

Зважаючи на вищенаведене судом встановлено, що позивачем надавалися споживачу (відповідачу) послуги з розподілу природного газу, споживач користувався послугами позивача. Доказів того, що він не користувався послугами з розподілу природного газу чи, споживаючи газ, отримував їх від іншого оператора, суду не надано. Підтвердженням приєднання відповідача до вказаного типового договору є факт споживання ним природного газу. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2023 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу на загальну суму 5817,89 грн.

Тобто між сторонами виник спір з приводу правомірності нарахування плати за послугу з розподілу природного газу.

Дані факти ніким не спростовано під час розгляду справи.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в тому числі на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який діяв на час укладення договору між сторонами, визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3 цього Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до статті 2 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають, зокрема у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до статті 5 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" послуги з постачання та розподілу природного газу належать до комунальних послуг.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Відносини, які виникають між постачальником і споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами ГРМ, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, реєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила постачання).

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на договірних засадах, змістом яких є обов`язок постачальника поставити природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), обов`язок оператора ГРМ надати споживачу послугу з розподілу природного газу та обов`язок споживача прийняти цю послугу оператора та своєчасно сплатити вартість послуги та вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Порядок укладення договорів розподілу природного газу урегульовано розділом VІ Кодексу газорозподільних систем.

Так, договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до мережі.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається (пункт 1 глави 3 цього розділу) .

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним і регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів.

У відповідності до п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3,4 глави 3 цього розділу).

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.2015 року № 329-VIII "Про ринок природного газу" побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Аналогічні положення містяться й у пункті 22 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 24968, яким передбачено обов`язок споживача укласти з постачальником договір постачання природного газу, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи.

Форма та зміст, умови типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам».

Таким чином, укладення договору постачання природного газу побутовим споживачем є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від укладення такого договору суперечить вказаним вимогам законодавства.

Відповідно до розділу III Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов.

Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання визначена в п.12 Правил та може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Пунктом 1 розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем визначено випадки, у яких оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку несвоєчасної та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам із позивачем.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів про оплату цієї послуги іншому оператору із надання таких послуг.

Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2016 року по 31.12. 2019 року.

За такого, слідує, що відповідач приєднався до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживав природний газ і оплачував спожитий газ. Що ним також не заперечувалось під час розгляду справи. І саме твердження відповідача про не укладення ним договору із позивачем не спростовує факту отримання ним послуг від позивача.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та ЦК України.

Оскільки встановлено наявність у позивача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність договору постачання природного газу та договірних правовідносин між сторонами щодо розподілу природного газу, які не припинено, то суд вважає, що у позивача виник обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку, передбаченому главою 6 розділу VІ Кодексу газорозподільної системи, а тому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання о/р за кожен місяць на період з січня 2020 року по січень 2023 року.

Про фактичний обсяг споживання природного газу споживача було поінформовано в платіжному документі за січень 2023 року.

07.07.2022 відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу станом на 30.06.2022, проте станом на 31.01.2023 відповідач не сплатив суму боргу за розподіл природного газу на розрахунковий рахунок стягувача.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, то за період з вересень 2020 року по січень 2023 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу.

За період з вересня 2020 по січень 2023 року позивачем було нараховано ОСОБА_1 плату за розподіл природного газу, та за вказаний період заборгованість за послуги з розподілу природного газу за розрахунком відповідача склала 5817,89 грн.

Висновки суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Тому суд дійшов до висновку про задоволення вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01.09.2020 по 31.01.2023 в розмірі 5817,89 грн.

Питання судових витрат вирішується згідно вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , о/р НОМЕР_1 ) на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (р/р IBAN НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий ДІМ», МФО 300647, ), заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.09.2020 по 31.01.2023 в розмірі 5817,89 гривень (п`ять тисяч вісімсот сімнадцять гривень 89 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 07.07.2023.

Позивач: АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», адреса: вул.Ленкавського,20 м.Івано-Франківськ, 76010.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький

Повний текст рішення суду виготовлено 07.07.2023.