Справа № 444/2866/23 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р. Й.
Провадження № 22-ц/811/3041/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
Провадження № 22-ц/811/3275/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 року та за апеляційною скаргою Львівського національного університету природокористування на додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у серпні2023 року Львівський національний університет природокористування звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що за ним на праві господарського відання закріплено нерухоме майно, в тому числі гуртожиток АДРЕСА_1 . На підставі протоколу № 8 спільного засідання адміністрації і профкому від 27 грудня 1995 року за ОСОБА_1 закріплено кімнати АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Стверджує, що між ним та відповідачем виникли відносини з надання послуг проживання у студентському гуртожитку, а також надання комунальних послуг, в тому числі і послуги з теплопостачання. Зазначає, що наймач, який користується житловою площею в гуртожитку зобов`язаний своєчасно сплачувати за проживання в ньому, що включає витрати на оплату житлово-комунальних послуг та інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання та організації побуту. Вказує, що відповідач користується наданими послугами, не висловлював зауважень щодо їх надання, а також сплачував за надання послуг за попередні періоди, однак, припинив виконання своїх обов`язків з оплати комунальних послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 28 094,09 грн., що складається з: заборгованості за послуги з проживання в студентському гуртожитку в розмірі 1615,82 грн. та за послуги з теплопостачання в розмірі 26478,27 грн. Звертає увагу, що неодноразово повідомляв відповідача про наявну у нього заборгованість, звертаючись із вимогами-попередженнями про погашення заборгованості, однак, відповідач заборгованість не погасив. Вважає, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично ними користувалися, а факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування заборгованість за надані послуги з проживання в гуртожитку та теплопостачання в розмірі 28094,09 грн., а також судові витрати у виді судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 450 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 рокупозов Львівського національного університету природокористуваннязадоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування заборгованість (за послуги з проживання в гуртожитку та послуги з теплопостачання) в розмірі 28094,09 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування судові витрати на судовий збір в розмірі 2147,50.

06 жовтня 2023 року Львівський національний університет природокористування звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обгрунтування заяви покликається на те, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не вирішив питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, незважаючи на те, що до закінчення судових дебатів його представником зроблено заяву про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. Стверджує, що за час розгляду справи у позивача виник обов`язок з понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10450 грн. Зазначає, що позивач ще сплатив адвокатський гонорар, однак, він має його сплатити згідно з договірними зобов`язаннями, а відтак, витрати щодо сплати гонорару згідно з договором є фактично понесеними. Вказує, що ним виконано передбачений цивільним процесуальним законодавством обов`язок щодо надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які були понесені і які очікує понести, разом з першою заявою по суті спору. З наведених підстав просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування витрати на правничу допомогу в розмірі 10450,00 грн.

Додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2023 року у задоволенні заяви Львівського національного університету природокористування про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 року оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що обов`язок з доказування наявності заборгованості за послуги з проживання в гуртожитку та послуги з теплопостачання, а також розміру заборгованості, що включає в себе доведення факту наявності між сторонами правовідносин щодо надання відповідних послуг, надання розрахунку заборгованості і доведення правових підстав та дійсності фактичних даних щодо усіх елементів такого розрахунку. Зазначає, що в позовних вимогах не наведено правової підстави для нарахування саме такої суми заборгованості, яка визначена позивачем. Крім того, відсутні відомості щодо розміру тарифу та не відображено, яким чином з врахуванням відповідного розміру тарифу була нарахована певна місячна сума саме для сплати відповідачем, а розрахунку заборгованості не містять формул, за якими вони здійснювалися, правових підстав нарахування, зокрема, підстав для встановлення відповідних тарифів як їх постійної складової, фізичних показників як складових відповідних формул, за якими здійснювалися нарахування. Вказує, що позивач одночасно просить стягнути плату за проживання в гуртожитку і витрати на оплату житлово-комунальних послуг, а саме, послуг з теплопостачання, як складову плати за проживання в гуртожитку, в той час як розмір складовою перевищує розмір загальної суми, що є нонсенсом. Вважає, що в рішенні суду відсутні мотиви відхилення його доводів на заперечення щодо позовних вимог, відтак, оскаржуване рішення суду є необгрунтованим та таким, що порушує його право на справедливий суд в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2023 рокуоскаржив Львівський національний університет природокористування, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зазначає, що витрати на правничу допомогу визначаються договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Вважає, що витрати за надану професійну правничу допомогу разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, а недолучення документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, як підстава для відмови в ухваленні додаткового рішення є такими, що суперечать вимогам закону. Вказує, що саме на іншу сторону покладено обов`язок щодо обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведеності їхньої неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам щодо яких інша сторона має заперечення, а відповідач не обгрунтовував недотримання вимог співмірності. З наведених підстав просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування витрати на правничу допомогу в розмірі 10450,00 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25жовтня 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського національного університету природокористування на додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2023 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 рокуухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 року та Львівського національного університету природокористування на додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2023 року призначено на 09 год. 30 хв. 14 грудня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 25 грудня 2023 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 14 грудня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 25 грудня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги Львівського національного університету природокористування, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач користується наданими позивачем послугами з проживання в гуртожитку та теплопостачання, однак, належним чином не виконує свій обов`язок щодо їх оплати, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, загальна сума якої становить 28 094,09 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.

Статтею 128 ЖК України передбачено, що порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Жила площа у спеціальних гуртожитках для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, надається в порядку, що визначається відповідними органами місцевого самоврядування.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (ст. 129 ЖК України).

Відповідно до ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498 затверджено Примірне Положення про користування гуртожитками (далі Положення…), яке визначає порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них, дія якого поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності.

Пунктом 3 Положення…передбачено, що жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах. Розмір жилої площі, що надається в гуртожитку, не може бути менше ніж 6 кв. метрів на одну особу.

Відповідно до п. 6 Положення…на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера.

Згідно з п. 10 Положення…наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством.

Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані:своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом (п. 11 Положення…).

Відповідно до п. 15 Положення… особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг).

Відповідно до ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Оскільки плата за проживання у гуртожитку, який не відноситься до державної або комунальної власності, на відміну від плати за житлово-комунальні послуги, відноситься до вільних цін, згідно з положеннями Закону України «Про ціни та ціноутворення», таким чином суб`єкт господарювання є самостійним у визначенні розміру та розрахунку (порядку розрахунку) плати за проживання у такому гуртожитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Рішенням спільного засідання ректорату і профспілкового комітету Львівського сільськогосподарського інституту, оформленого протоколом № 21 від 30 вересня 1992 року, поліпшено житлові умови працівникам інституту, які проживають у сімейному гуртожитку АДРЕСА_5 за рахунок внутрішнього переселення і наданоінженеру-механіку електронно-обчислювальних машин ОСОБА_1 (сім`я чотири особи) кімнату № НОМЕР_1 , площею 11 м2, і кімнату № НОМЕР_2 , площею 16 м2, шо підтверджується витягом з протоколу спільного засідання ректорату і профспілкового комітету Львівського сільськогосподарського інституту, оформленого протоколом № 21 від 30 вересня 1992 року.

Рішенням спільного засідання адміністрації і профкому ЛДСГІ, оформленого протоколом № 8 від 27 грудня 1995 року, додано ОСОБА_1 кімнати № 84 і № 85, площею 24 кв.м. в гуртожитку № 5 (склад сім`ї 4 особи, загальна квартирна черга № 82).

10 березня 1999 року Львівським державним аграрним університетом видано ОСОБА_1 ордер № 354 на право заняття з сім`єю в кількості чотирьох осіб житлової площі в гуртожитку АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 площею 35 кв.м. на підставі рішення ректорату і профкому ЛДАІ.

Як вбачається з ордеру № 354 від 10 березня 1999 року на проживання в кімнатах АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , такий видано на проживання сім`ї в складі: ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_2 , синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

11 січня 2006 року між КП «Жовкватеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання населенню послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 08 грудня 2016 року № 1472 «Про закріплення державного майна за Львівським національним аграрним університетом» закріплено на праві господарського відання за Львівським національним аграрним університетом нерухоме майно, зазначене у додатку до цього наказу.

У додатку до наказу Міністерства освіти і науки України від 08 грудня 2016 року №1472 «Про закріплення державного майна за Львівським національним аграрним університетом» зазначено Перелік нерухомого майна, що закріплюється на праві господарського відання за Львівським національним аграрним університетом (далі Перелік…).

Згідно з Переліком… за Львівським національним аграрним університетом на праві господарського відання закріплено студентський гуртожиток № 5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

28 жовтня 2019 року Львівський національний аграрний університет запропонував ОСОБА_1 укласти договір про надання послуги з постачання теплової енергії, за умовами якого виконавець забезпечує надання споживачеві послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення, яка постачається Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівне Тепло Транс Сервіс», відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будівлі і здійснює обслуговування, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

15 листопада 2019 року мешканці гуртожитку АДРЕСА_1 , в тому числі і ОСОБА_1 , звернулися до Львівського національного аграрного університету із запереченнями щодо укладення договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 28 жовтня 2019 року, вважаючи, що для укладення договору з індивідуальним споживачем необхідно погодити усі істотні умови договору.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 28 жовтня 2019 року підписано відповідачем, відсутні підстави вважати, що такий договір укладено між сторонами.

Згідно з довідкою № 32 від 15 серпня 2023 року, виданою Студентським містечком Львівського національного університету природокористування, ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_10 .

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Згідно з п. 1 ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №344/10719/16-ц.

07 грудня 2020 року мешканці гуртожитку АДРЕСА_5 склали акт-претензію щодо неналежного надання або ненадання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення, а саме: відхилення від умов безперебійності подання тепла за період з 05 березня до квітня 2020 року; відхилення від передбаченого температурного режиму в опалюваних житлових приміщеннях у більшості кімнат гуртожитку постійно за всі опалювальні сезони; включення до оплати мешканцям місць загального користування, в яких не забезпечено подачу та збереження тепла, - з моменту встановлення загальнобудинкового лічильника.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обгрунтовану відмову в задоволенні його претензій.

Разом з тим, в матеріалах справи як рішення щодо перерахунку платежів, так і обгрунтована відмова в задоволенні претензій споживачів.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 13 липня 2021 року № 808 «Про перейменування Львівського національного аграрного університету та його відокремлених структурних підрозділів» перейменовано на Львівський національний університет природокористування.

Згідно з актом ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського національного університету природокористування за період з 01 листопада 2020 року по 31 серпня 2022 року № 131303-21/07 від 25 жовтня 2022 року, складеного Державною аудиторською службою України, внаслідок невключення усіх складових витрат та фактичних видатків при розрахунку вартості (тарифу) послуг з утримання будинків та прибудинкових територій за період з 01 листопада 2020 року по 31 серпня 2022 року університетом покрито витрати сторонніх фізичних осіб на загальну суму 42 479 грн., що усунуто шляхом донарахування мешканцям в оборотній відомості по нарахуванню послуг з утримання будинків та споруд в жовтні 2022 року.

21 червня 2023 року Жовківським районним судом Львівської області видано судовий наказ № 444/1790/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за теплопостачання та проживання в гуртожитку в сумі 28050,49 грн. та судового збору в розмірі 268,40 грн.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 24 липня 2023 року судовий наказ № 444/1790/23 від 21 червня 2023 року, виданий Жовківським районним судом Львівської області, скасовано. Роз`яснено стягувачу його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Львівський національний університет природокористування звертався до ОСОБА_1 з вимогами-попередженнями про стягнення боргу від 29 березня 2023 року, від 26 квітня 2023 року та від 08 серпня 2023 року, в яких вимагав сплатити заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, загальний розмір якої станом на 07 серпня 2023 року становить 26478, 27 грн.

Крім того, 08 серпня 2023 року Львівський національний університет природокористування звернувся до ОСОБА_1 з вимогою-попередженням про стягнення боргу № 01-25-13-957, в якій вимагав сплатити заборгованість за послуги з проживання в студентському гуртожитку, розмір якої станом на 07 серпня 2023 року становить 1615,82 грн.

Згідно з контокорентною карточкою № НОМЕР_3 за період з січня 2017 року по липень 2023 року за послуги з проживання в гуртожитку ОСОБА_1 нараховано 17 443,81 грн., в той час як ним сплачено 15 827,99 грн., а заборгованість становить 1615,82 грн.

Згідно з контокорентною карточкою заборгованість ОСОБА_1 за теплопостачання за період з січня 2017 року по липень 2023 року становить 26 478,27 грн.

Однак, надані позивачем розрахунки заборгованості не містять даних щодо порядку їх нарахування тарифів, за якими нараховано плату за надані відповідачу послуги.

За відсутності даних з чого складається сума нарахованої заборгованості, за якими тарифами проведений розрахунок розміру плати за гуртожиток, а також за відсутності погодженого сторонами розміру такої плати в договорі найму житлового приміщення, відсутні підстави для стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та за надання послуг з теплопостачання, розрахованої позивачем на підставі його ж рішення.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-2535цс15, та у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 404/5255/16-ц, 19 вересня 2019 року у справі № 404/5262/16-ц .

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач погоджується з тим, що користування майном позивача та споживання наданих ним послуг покладає на нього обов`язок сплати за таке користування та надання послуг, не заперечує наявності заборгованості, однак, не погоджується з її розміром, вважаючи, що у нього наявна заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 105 грн. та за надання послуг з теплопостачання в розмірі 15 402,79 грн., яку він готовий оплатити.

Обов`язок з оплати комунальних послуг виникає у споживача щомісячно за встановленими тарифами.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 нараховано плату за проживання в гуртожитку в розмірі 392,40 грн., 18 жовтня 2022 року проведено донарахування в загальному розмірі 1485,02 грн.

Разом з тим, жовтні 2019 року, березні 2020 року, серпні 2020 року, липні-серпні 2021 року та січні 2023 року ОСОБА_1 не сплачував за проживання в гуртожитку, а червні 2022 року, вересні-грудні 2022 року, червні-липні 2023 року сплачував не в повному обсязі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування підлягає стягненню 130,80 грн. заборгованості за проживання в гуртожитку.

Оскільки позивачем не надано належного розрахунку щодо структури заборгованості відповідача за надання послуг з теплопостачання, не зазначено тарифів, за якими нарахована плата за їх споживання, а відтак, не доведено розміру заборгованості, який просить стягнути позивач, а відповідачем визнається заборгованість в розмірі 15 402,79 грн., колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 15 402,79 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви Львівського національного університету природокористування про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів оплати гонорару адвоката.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору

З матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Доброчесність» та Львівським національним університетом природокористування укладено договір про надання правової допомоги № 0301/23/7/40, за умовами якого адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу, а саме, послуги з юридичного консультування та юридичного представництва, а клієнт приймає і оплачує вартість отриманих послуг на умовах, визначених договором.

Пунктом 3.2 договору про надання правової допомоги № 0301/23/7/40 від 12 січня 2023 року передбачено, що вартість однієї години надання юридичних послуг становить 950 грн.

Згідно з актом про надання послуг з правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 0301/23/7/40 від 12 січня 2023 року, складеним 14 вересня 2023 року, Адвокатським об`єднанням «Доброчесність» надано позивачу послугу з підготовки та подання позовної заяви вартістю 7600, на надання якої затрачено 8 год.

Згідно з актом про надання послуг з правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 0301/23/7/40 від 12 січня 2023 року, складеним 04 жовтня 2023 року, Адвокатським об`єднанням «Доброчесність» надано позивачу послугу з представництва інтересів в судовому засіданні вартістю 1900, на надання якої затрачено 2 год., та послугу з підготовки та подання заяви про ухвалення додаткового рішення вартістю 950 грн., на надання якої затрачено 1 год.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18, від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 та від 27 липня 2022 року у справі № 686/28726/18.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.

Враховуючи те, що позовні вимоги Львівського національного університету природокористування задоволено частково, беручи до уваги особливості предмета спору, складність справи та її значення для сторін, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг з правничої допомоги,колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування слід стягнути 1187,83 грн. судового збору за подання позову, що пропорційно до задоволених позовних вимог, з Львівського національного університету природокористування на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1439.05 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, відтак з Львівського національного університету природокористування на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 251.22 грн. судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Львівського національного університету природокористування задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 року в частині задоволення позовних вимог Львівського національного університету природокористування про стягнення заборгованості за послуги з проживання в гуртожитку та послуги з теплопостачання змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування з 28094,09 грн. до 15 402,79 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування 3000,00 грн. судових витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути з Львівського національного університету природокористування на користь ОСОБА_1 251,22 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 25.12.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк