КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №940/1207/22 Головуючий у 1 інстанції: Мандзюк С.В. провадження №22-ц/824/9349/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 04 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушення права на безпечні умови проживання, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просилазобов`язати ОСОБА_2 ліквідувати септик (вигрібну яму), розташовану на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та стягнути понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в її приватній власності перебуває будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим 10.12.2001 року виконавчим комітетом Тетіївської міської ради на підставі рішення від 27.11.2001 року №90 та зареєстрованим Тетіївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 23, в якому вона постійно проживає.

Вказувала, що по сусідству з позивачкою в будинку АДРЕСА_1 проживає відповідачка ОСОБА_2 , яка у вересні 2022 року на відстані 2-х метрів від житлового будинку позивачки збудувала септик (вигрібну яму).

Також позивачка зазначала, що з приводу незаконних дій ОСОБА_2 вона звернулась із заявою до виконавчого комітету Тетіївської міської ради, за результатами розгляду якої був складений акт обстеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 , згідно якого комісією виявлено розміщення новозбудованого септику (вигрібної ями), розташованого на відстані близько двох метрів від стіни з віконним отвором житлової будівлі суміжної ділянки, що спричинятиме незручності та суперечить дотриманню п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць та ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій.

З огляду на виявлені порушення, позивачка зазначала, що як власник будинку, вона має право на безпечні санітарні умови проживання, проте встановлення відповідачкою септику на відстані двох метрів від її будинку порушує санітарні норми, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Також просила суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 04 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що з наданого до суду акту обстеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 вбачається, що під час обстеження комісією виявлено розміщення новозбудованого септику (вигрібної ями), розташованого на відстані близько двох метрів від стіни з віконними отворами житлового будинку суміжної ділянки, що належить ОСОБА_1 , що спричинятиме незручності та суперечить дотриманню п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць та ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова території.

Однак суд не прийняв даний акт до уваги, так як зі слів відповідача вона не була присутня під час обстеження, та в акті не зазначено будь-яких характеристик виявленого септика (вигрібної ями) на земельній ділянці.

Даний висновок суду є безпідставним та не спростований жодним доказом. Відсутність відповідача під час обстеження не спростовує висновків комісії, та того очевидного факту, що септик розташований в безпосередній близькості від вікон її будинку.

Посилання суду на ту обставину, що в акті не в вказані характеристики септику, жодним чином не спростовує висновків щодо порушення п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць та ДБН Б.2.2-12:2019, так як згідно норм, розташування септику на відстані 2-х метрів від житлового будинку заборонено, в незалежності від його конструкції.

Окремо вважає за необхідне зауважити, що відповідач в ході судового розгляду справи вказала, що даний акт їй надійшов поштою, та з його змістом вона була знайома. На запитання чи оскаржувала даний акт, вказала що не оскаржувала.

Щодо доданої та дослідженої в ході судового розгляду таблиці зображень, варто вказати що відповідач підтвердила, що на фото зображено її септик. З фотографій чітко видно розташування септику в безпосередній близькості від житлового будинку.

Тобто, факт незаконного спорудження септику на відстані 2 метрів від будинку знайшов підтвердження в суді з досліджених доказів. Відповідачка в свою чергу не заперечувала очевидного факту розташування септику поряд з моїм будинком. В свою чергу, дії з встановлення септику пояснювала тим, що септик жодним чином не буде заважати, та в неї не має іншого місця для його встановлення.

Щодо нібито недоказаності позовних вимог з боку позивачки, то зазначає, що у відповідності до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З метою дотримання даних вимог закону мною додано акт та таблицю зображень, з дослідження яких беззаперечно встановлено порушення норм закону.

При цьому відповідачка зі свого боку не надала жодного доказу на підтвердження законності встановлення септику, відповідності його санітарним та будівельним нормам.

Залишаючи дану обставину поза увагою, судом допущено порушення принципу рівності сторін та змагальності в доказуванні. Судом безпідставно відхилені докази ОСОБА_1 та взято до уваги лише непоґрунтовану на не доведену позицію відповідача.

Щодо висновків суду про те, що позивачка не надала доказів того, що септик підтоплює будинок, та вказала що поки запах від нього відсутній, зазначає, що дані фактори не впливають на законність встановлення септику. ОСОБА_1 не повинна дочекатись наявності смороду під вікнами будинку, чи просідання стіни, оскільки вже на даному етапі має право на захист своїх прав, та вимагати дотримання законодавства з боку відповідача.

Щодо правової обґрунтованості вимог зазначає, що у відповідності п.п.1.1 «Державних санітарних ном та правил утримання території неселених місць» затверджених 17.03.2011 Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145, вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

За п.п.2.21, 2.22 «Державних санітарних ном та правил утримання території неселених місць» рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною.

Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється.

Вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка мала б довести, що станом на дату звернення з позовом, облаштований відповідачкою септик, хоча б якимось чином впливає на якість повітря, води, землі чи створює їй якісь інші незручності (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) і це безпосередньо впливає на її житло, приватне або сімейне життя, а такий вплив досягнув певного мінімального рівня.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно зі ст.ст.90, 91 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких перешкод та порушень його прав на землю та відшкодування завданих збитків, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, щоб не створювати незручності сусідам.

За ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно зі ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння якнайменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.

За ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду громадян (ч. 4 і ч. 5 ст. 319 ЦК України).

Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено обов`язки громадян, які пов`язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов`язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян.

Відповідно до ст.ст.4, 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм, а при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

За пунктом 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року №14, згідно з яким вигреби повинні бути віддалені від стін житлових будівель і споруд на відстань не менше 20 м, а також пункту 3.26 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44, відповідно до яких майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитися у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб.

Пунктом 1.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання населених місць» від 17 березня 2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною.

Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється (частина 2.21. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць).

Згідно з ч.2.22. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим 10.12.2001 року виконавчим комітетом Тетіївської міської ради на підставі рішення від 27.11.2001 року №90 та зареєстрованим Тетіївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим №23, в якому вона постійно проживає.

По сусідству з позивачкою в будинку АДРЕСА_1 проживає та зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 .

Згідно супровідного листа від 18.10.2022 року за вихідним №02-30/385 виконавчим комітетом Тетіївської міської ради отримано лист від 26.09.2022 року щодо вирішення ситуації з порушення дотримання санітарних та будівельних норм по АДРЕСА_1 , здійснено виїзд 13.10.2022 року комісії та складено акт обстеження забудови вказаної земельної ділянки.

Відповідно до акту обстеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 , складеного 13.10.2022 року, вбачається, що комісією в присутності ОСОБА_1 було проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 з метою встановлення факту порушення з дотримання санітарних та будівельних норм. Під час обстеження виявлено розміщення новозбудованого септику (вигрібної ями), що спричинятиме незручності та суперечить дотриманням п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць та ДБН Б.2.2-12:2019 Планування і забудова територій. Висновок комісії - септики та фільтруючі колодязі повинні бути розташовані не ближче 5-10 метрів (в залежності від продуктивності) від житлових будинків та літніх кухонь і не ближче 20 метрів від питних колодязів. Місце для розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства (а. с. 12).

Крім того, до позовної заяви додано фототаблицю, на якій зафіксовано розміщення септика відносно паркану та стіни житлового будинку позивачки, що не заперечується сторонами.

Перевіряючи та оцінюючи доводи позивачки та її представника, суд вірно вважав, що сторона позивача не довела належними доказами, що відповідачка порушила санітарні норми та право позивачки на безпечні умов проживання внаслідок облаштування септика.

При цьому, суд констатував, що оскільки обов`язок доказування обставин покладається на кожну із сторін спору, заявляючи позов про зобов`язання відповідачки ОСОБА_2 ліквідувати септик (вигрібну яму) шляхом демонтажу, саме позивачка мала б довести належними, допустимими та достатніми доказами як невідповідність вказаного септика вимогам нормативно-правових актів у галузі санітарних норм, будівництва та правил добросусідства, так і довести, які саме незручності (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) завдає їй станом на дату звернення з позовом облаштований відповідачкою септик.

Більш того, судом критично оцінено акт обстеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 , складений 13.10.2022 року, оскільки фактично обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , як такого, комісією не було здійснено, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідачка на момент обстеження була на роботі, що не заперечується позивачкою.

Крім того, в акті не зазначено будь-яких характеристик виявленого септика (вигрібної ями) на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а саме чи використовується він, його розміри, матеріал конструкції, герметичність, продуктивність, врахування нахилу земельної ділянки тощо.

Також суд констатував, що оскільки позов фактично обґрунтований тим, що септик в подальшому може підтопити стіну будинку позивачки, саме сторона позивача мала б надати докази на підтвердження вказаних обставин.

Не містить таких доказів і висновок комісії згідно акту обстеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 13.10.2022 року, який фактично є загальним роз`ясненням ДБН щодо розміщення септиків.

Між тим, встановлення факту порушення відповідачкою ДБН чи санітарних норм, так само як і можлива шкода фундаменту будинку позивачки вочевидь мають бути підтведжені відповідним спеціалістом або експертом, які володіють спеціальними знаннями в зазначених галузях, проте позивачка та її представник не надали суду висновків експерта про порушення відповідачкою ДБН чи санітарних норм та не заявляли клопотання про призначення відповідних експертиз чи про виклик спеціалістів для надання роз`яснень з питань, що потребують спеціальних знань.

Згідно з ч.4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 2, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що права кожного на життя охороняється законом, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Так, у пункті 77 справи «Дземюк проти України» (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_a51) Європейський суд з прав людини вказав: як Суд зазначав у низці своїх рішень, скарги за статтею 8 Конвенції подавалися у різних випадках, коли висловлювалося занепокоєння щодо довкілля (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), заява № 55723/00, п. 68, ECHR 2005-IV). Проте для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня, щоб скарги підпадали під дію статті 8 Конвенції (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі «Лопес Остра проти Іспанії» (LopezOstra v. Spain), п. 51, Series А № 303-С, та вищенаведене рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), пп. 69-70). Тому для рішення першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що достатньо негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (див. рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Іван Атанасов проти Болгарії» (IvanAtanasov v. Bulgaria), заява № 12853/03, п. 66).

Отже, саме позивачка мала б довести, що станом на дату звернення з позовом облаштований відповідачкою септик хоча б якимось чином впливає на якість повітря, води, землі чи створює їй якісь інші незручності (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) і це безпосередньо впливає на її житло, приватне або сімейне життя, а такий вплив досягнув певного мінімального рівня.

За відсутності вищенаведеного, суд вірно вважав, що доводи позивачки та її представника про порушення відповідачкою санітарних норм чи ДБН не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому позовні вимоги не підлягали до задоволення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушення права на безпечні умови проживання.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді: