Справа № 569/5601/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивача адвоката Кисельової М.І.,

представника відповідача Мозоль Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський Олександр Васильович про визнання права власності у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський Олександр Васильович про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову вказує, що з 07 травня 2019 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у віці 90 років.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що з дотриманням норм чинного законодавства України у належний спосіб та строки вона звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О.В. як спадкоємець за законом той з подружжя, що пережив спадкодавця, за оформленням спадщини.

23 березня 2023 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. винесено постанову, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 у цілій частині та видано Свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 2/3 (дві третіх) частки квартири за АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 31095451, спадкова справа № 11/2022, зареєстроване в реєстрі за № 161.

Однак з текстового аналізу постанови приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.03.2023 року чітко вбачається, що їй, як спадкоємиці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру у цілій частині у зв`язку з тим, що нею не надано нотаріусу належним чином оформлені документи, які підтверджують право власності на належне спадкодавцеві ( ОСОБА_2 ) нерухоме майно, а саме на: 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що звернення з даним позовом до суду є винятковим способом захисту її права для оформлення у встановлений чинним законодавством України спосіб спадкового майна, в зв`язку з існуванням перешкоди для оформлення останнього у нотаріальному порядку, а саме вона позбавлена можливості у нотаріальній конторі оформити право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки право власності на дану 1/3 (одну третю) частку квартири спадкодавцем за життя не було зареєстровано.

Зауважує, що інший спосіб отримати документ на вищезазначену частку спадкового майна у неї відсутній.

Вважає за доцільне також зазначити, що за життя питання необхідності оформлення права власності її нині покійним чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ніколи не обговорювалось та не піднімалось, з огляду на наявність технічного паспорту на кв. АДРЕСА_1 від 1.03.1993 року, реєстровий номер 56-206-12360, у якому зазначено про цілу частку у власності.

05.05.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні. Зазначає, що позивачці було надано роз`яснення нотаріусом, що для оформлення за нею спадкових прав на належне спадкодавцеві ( ОСОБА_2 ) нерухоме майно 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 нею, як спадкоємицею не надано належним чином оформлених документів, які б підтверджували право власності на дану частку квартири. Таким чином, Рівненська міська рада вважає, що оскільки ОСОБА_2 не було належним чином здійснено оформлення права власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , то у суду відсутні усі підстави для задоволення позовної заяви, а відтак вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача - адвокат Кисельова М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Мозоль Н.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить у їх задоволенні відмовити.

Третя особа - Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський О.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та датк розгляду справи належним чином.

Заслухавши думку представника позивача адвоката Кисельової М.І. та представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 07 травня 2019 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у віці 90 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 11).

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О.В., як спадкоємець за законом за оформленням спадщини.

23 березня 2023 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О.В. ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 (дві третіх) частки квартири за АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 31095451, спадкова справа № 11/2022, зареєстроване в реєстрі за № 161 (а.с. 12).

З постанови приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру у цілій частині у зв`язку з тим, що нею не надано нотаріусу належним чином оформлені документи, які підтверджують право власності на належне спадкодавцеві ( ОСОБА_2 ) нерухоме майно, а саме на: 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 . (а. с. 15).

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 01.03.1993 року, реєстровий номер 56-206-12360 вбачається, що «ідеальна частка» власника квартири ОСОБА_2 ціла, «документи, що підтверджують право власності» - Свідоцтво про право власності на житло віж 16.03.1993 року р. № 2-223 (а.с. 16-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, зокрема також вказавши на право спадкоємця за законом прийняти спадщину саме у такий спосіб.

Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1222, 1268, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», ст.ст. 7, 10, 76, 81, 263- 265, 268, 273, 354 Цивільного-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський Олександр Васильович про визнання права власності у порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук