Провадження № 2/641/77/2023 Справа № 641/8388/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення та видачу паспортів громадянина України для виїзду за кордон на ім`я малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди (нотаріально посвідченої заяви) матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 23.12.2005 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1844. Від шлюбу сторони мають дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти мешкають разом з позивачем та повністю знаходяться на його утриманні. Відповідач з позивачем та дітьми разом не мешкають, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги дітям не надає.

Також, позивач вказав, що 06.11.2017 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/1670/17 було розірвано шлюб між сторонами, стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказав, що має вищу медичну освіту, за контрактом час від часу працює на території інших держав, а також має близьких родичів за кордоном. В свою чергу відповідач відмовляється надати дозвіл на оформлення та видачу паспортів громадянина України для виїзду закордон малолітнім дітям.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 був вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова, та справу повернуто з Ленінського районного суду м. Полтави до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 03.02.2023 року цивільну справу № 641/8388/20 прийнято до провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_5 не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували.

До судового засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував.

В наданому до суду відзиві на позов зазначив, що твердження позивача про ненадання матеріальної допомоги малолітнім дітям та не приймання участі у їх вихованні не відповідають дійсності. Так, з розрахунку про сплату аліментів виданого Міжрайонним відділом ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова від 29.01.2021 року № 7531 вбачається, що ОСОБА_2 не має заборгованості зі сплати аліментів, а навпаки має переплату у розмірі 85 575,82 грн. Також, відповідач не має змоги брати участь у вихованні дітей, оскільки позивач вивіз дітей до Королівства Саудівської Аравії у 2018 році на підставі заочного рішення від 06.02.2018 року ухваленого Комінтернівським районним судом м. Харкова у справі № 641/8677/17, яким позивачу було надано дозвіл на тимчасовий неодноразові виїзди за межі України неповнолітнім дітям разом з відповідачем та на отримання проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон до досягнення дітьми повноліття без дозволу матері.

Крім того, вищевказане рішення суду було скасовано ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.11.2018 року у справі № 641/8677/17, а ухвалою від 16.01.2019 року у справі № 641/8677/17 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди матері залишено без розгляду, яка набрала законної сили 01.02.2019 року.

Позивачем, на думку представника відповідача, не надано до суду доказів про те, що відповідач заперечує проти поновлення строку дії паспортів для своїх синів і не дозволяє цього робити. Відповідач в свою чергу бажає повернення дітей до України, щоб мати можливість прийняти участь у їх вихованні, спілкуванні, як передбачено ст.ст. 7, 141, 153, 155, 157 Сімейного кодексу України, що встановлюють рівні права для батьків у вихованні їх дітей.

Також, вказав, що посилання позивача на постанову КМУ «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31.03.1995 року № 231є неналежним, оскільки вказана постанова втратила чинність 01.04.2015 року. Крім того, положення на які посилається позивач у позовній заяві, а саме ч. ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» також втратили чинність. На теперішній час п.п. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року № 152 (в редакції постанови КМУ від 16.11.2016 року № 1001) визначено, що якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. Таким чином, вищезазначений порядок передбачає оформлення паспорту дитини для виїзду за кордон здійснюється дипломатичною установою України за заявою законного представника дитини, яким може бути один із батьків, а тому у позивача відсутні підстави для звернення до суду із таким позовом.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копій свідоцтва про народження № 2289 від 08.10.1433 року за хіджарою та свідоцтва про народження № 2288 від 08.10.1433 року за хіджарою, переклад вказаних свідоцтв на українську мову засвідчено консулом Посольства України в Королівстві Саудівська Аравія Бондарь В.В., зареєстрованих в реєстрі за № 573/188-12 та за № 573/187-12, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17-19, 21-23).

Відповідно до довідок Посольства України в Королівстві Саудівська Аравія № 32-12 від 17.09.2012 року та № 31-12 від 17.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані громадянами України на підставі п. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство» (а.с. 20, 24).

Крім того, з довідок початкової школи Амр Бен Аль-Хатаб Управління освіти провінції Ез-Зільфі Міністерства освіти Королівства Саудівська Аравія № б/н від 29.11.2020 року та № б/н від 29.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнями початкової школи Амр Бен Аль-Хатаб у 2019-2020 навчальному році (а.с. 64-65, 66).

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Положеннями статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом.

Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», в редакції чинній на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Положеннями статтей 1, 2 Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», в редакції чинній на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, встановлено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається. Порядок в`їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.

Документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Також, згідно до п. 1-6, Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 07.05.2014 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», в редакції чинній на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, встановлено, що, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій.

Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.

Громадянин України не може мати більше двох паспортів для виїзду за кордон.

Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років.

У разі втрати або викрадення паспорта для виїзду за кордон особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт для виїзду за кордон.

Обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється у разі: зміни інформації, внесеної до паспорта для виїзду за кордон; виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта для виїзду за кордон; закінчення строку дії паспорта для виїзду за кордон; непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання.

Також, статтею 3 Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», в редакції чинній на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, встановлено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до п.п. 1,2 п. 7 Порядку, в редакції чинній на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, вбачається, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто; особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою.

Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

Крім того, положеннями п.п. 19, 20 Порядку, в редакції чинній на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, встановлено, що документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою (далі - заявники) до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за місцем звернення.

У разі постійного проживання або тимчасового перебування особи за кордоном документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон подаються до закордонної дипломатичної установи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує звернення до суду з вищевказаним позовом тим, що у нього виникли складнощі в отриманні дозволу від відповідача (нотаріально посвідченої заяви) на оформлення та видачу паспортів громадянина України для виїзду за кордон на ім`я малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак ретельний аналіз законодавства чинного на момент подання позову, вказує на відсутність законодавчо передбаченої перепони, на яку вказує позивач, для отриманні вищевказаних документів.

Судом встановлено, що згідно інформації з Єдиного реєстру судових рішень, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 року у справі № 645/1670/17 було розірвано шлюб між сторонами, що також не заперечується позивачем.

Також, суд не приймає посилання позивача на положення Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, оскільки на момент звернення позивача з позовом до суду, зазначений нормативний акт втратив чинність.

Крім того, судом встановлено, що матеріали справи не містять інформації щодо звернення позивача до уповноваженої закордонної дипломатичної установи з метою оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон на ім`я його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як і не містять відповідної відмови у проведенні таких дій. Тобто, відсутні дані щодо наявного порушення права позивача на оформлення та видачу вищевказаних документів для його малолітніх дітей.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм закону, та зважаючи на те, що на момент звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду сторони у шлюбі не перебували, а тому суд приходить до висновку, що у відповідності до п. 2 п. 7 Порядку, згода матері, яка не перебуває у шлюбі з позивачем, не потрібна для оформлення та видачі, їх спільним малолітнім дітям, паспортів громадян України для виїзду за кордон.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про надання йому дозволу на оформлення та видачу паспортів громадянина України для виїзду за кордон на ім`я малолітніх дітей не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Окрім того, суд вважає необхідним зазначити, що чинне на час розгляду справи законодавство України не передбачає необхідності надання згоди одного з батьків для обміну та видачу паспортів громадянина України для виїзду за кордон на ім`я малолітніх дітей, та позивач не позбавлений можливості звернення з відповідною заявою до уповноваженого органу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. Ю. Онупко