КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8658/2023
справа №757/963/22-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Нежури В.А.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Логвинової Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Соколова О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Головного управління національної поліції у місті Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, третя особа: Державна Казначейська служба України, про зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просить суд:

- зобов`язати Офіс генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі №49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ №49-3063, №49-2954 відносно ОСОБА_1 ;

- стягнути з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 224 292,92 гривень;

- стягнути з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1 200 000,00 гривень;

- розподілити судові витрати.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до Офісу Генерального прокурора, Головного управління національної поліції у м.Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, третя особа Державна Казначейська служба України про зобов`язання Офісу Генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі №49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань інформацію та зобов`язання Головного управління Національної поліції у м.Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ № 49-3063, №49-2954 відносно ОСОБА_1 .

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Логвиновою Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд не конкретизує, який саме порядок вирішення порушених питань передбачено КПК України.

Зазначає, що з аналізу норм чинного законодавства України, позивач не убачає іншого шляху, ніж звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Вказує, що вимоги позивача до Офісу Генерального прокурора, Головного управління національної поліції у м.Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, третя особа Державна Казначейська служба України про зобов`язання Офісу Генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі №49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань інформацію та зобов`язання Головного управління Національної поліції у м.Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ № 49-3063, №49-2954 відносно ОСОБА_1 неможливо вирішити в порядку кримінального судочинства, оскільки нормами Кримінального процесуального кодексу України не передбачено порядок їх вирішення після закриття кримінальної справи на стадії досудового розслідування.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

13 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Головного управління поліції у м. Києві на апеляційну скаргу.

Вказує, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Звертає увагу, що спірні правовідносини між позивачем виникли із стороною обвинувачення (слідчим, прокурором) і по своїй природі є відносинами, які регламентовані КПК України та повинні вирішуватись у порядку кримінального судочинства.

Окрім цього вказує, що позов пред`явлено до Головного управління поліції у м. Києві, як юридичної особи. Вказує, що покладення зобов`язань на ГУНП у м. Києві прийняти процесуальне рішення відповідно до вимог КПК України суперечить вимогам частини 2 статті 19 Конституції України, оскільки будь-які рішення у кримінальному провадженні приймає посадова особа.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Логвинова Т.В. та позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник Офісу Генерального прокурора Вовк І.Р. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у відкритті провадження в частині позовних вимог до Офісу Генерального прокурора, Головного управління національної поліції у м.Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, третя особа Державна Казначейська служба України про зобов`язання Офісу Генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі №49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань інформацію та зобов`язання Головного управління Національної поліції у м.Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ № 49-3063, №49-2954 відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, та можуть бути вирішені в порядку, передбаченому КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вказує на таке.

З матеріалів справи установлено, що позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що постановою Генеральної прокуратури України від 28 грудня 2010 року відносно позивача порушено кримінальну справу №49-3063 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України. Згідно постанов ГПУ від 21 лютого 2011 року відносно позивача порушено кримінальні справи за ознаками складу злочинів, передбачених частиною 2 статті 366 та частиною 2 статті 364 КК України, присвоєно єдиний реєстраційний №49-2954.

Кримінальну справу №49-3063 від 21 лютого 2011 року об`єднано з кримінальною справою №49-2954 з присвоєнням єдиного реєстраційного №49-2954, відомості внесено до ЄРДР за №000017. ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення за частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 364, частиною 2 статті 366 КК України.

Згідно постанови Генеральної прокуратури України 22 березня 2011 року позивачу змінено запобіжний захід з арешту на підписку про невиїзд.

Згідно постанови ГПУ від 16 квітня 2014 року кримінальне провадження №000017 закрито в частині обвинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України та скасовано арешт, накладений на його майно. Відомостей про скасування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд постанова від 16 квітня 2014 року не містить.

Вказує, що 24 квітня 2014 року з матеріалів кримінального провадження №000017 виділено в окремі кримінальні провадження №0000319 за фактом вчинення ОСОБА_1 протиправних дій за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 191 КК України та кримінальне провадження №0000320 за вчинення ним дій, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 366 КК України.

Вказує, що кримінальні провадження №0000319 та №0000320 об`єднано в одне за №0000319, яке постановою Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 08 червня 2015 року закрито.

Вказує, що у 2020 року позивач з повної довідки Департаменту інформатизації МВС України дізнався, що станом на 08 жовтня 2020 року за обліками МВС ОСОБА_1 не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, яку 28 грудня 2010 ГПУ заарештовано за ознаками злочину, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України, кримінальні справи №49-2954, 49-3063. Звільнено 22 березня 2011 року за постановою ГПУ на підписку про невиїзд. Відомості про остаточне судове рішення до МВС не надходило.

Відтак вказує, що кримінальне провадження, закрито, проте в ЄРДР не внесено відомості про скасування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

За змістом статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно статті 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Таким чином, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки згідно із статтею 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно частини 2 статті 214 КПК України (2012 року) Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, умов органом Бюро економічної безпеки України (далі Положення).

Пунктом 2, 3 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора

30.06.2020 № 298, визначено, що реєстр створений за допомогою - автоматизованої системи електронної бази даних, відповідно до якого здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом. Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Структура, основні завдання, мета, функції та порядок роботи інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», яка є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ (ЄІС МВС), визначені Положенням про інформаційно-аналітичну систему «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 30 березня 2022 року №207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2022 року за №425/37761.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Положенням про інформаційно-аналітичну систему «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», суб`єктами наповнення ІАС - Офіс Генерального прокурора, Міністерство внутрішніх справ України, Департамент з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Державна судова адміністрація України, Служба безпеки України, Національна поліція України, Національне антикорупційне бюро України, Державне бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаного положення джерелами автоматичного наповнення ІАС є такі інформаційні системи:

Єдиний реєстр досудових розслідувань щодо осіб, яким повідомлено про підозру; осіб, щодо яких обрано запобіжний захід; наслідків досудового розслідування кримінальних правопорушень;

Єдиний державний реєстр судових рішень щодо наслідків судового розгляду кримінальних проваджень;

Єдиний реєстр засуджених та осіб, узятих під варту, щодо засуджених, ув`язнених та суб`єктів пробації;

оцифровані архівні інформаційні масиви персонально-довідкового обліку МВС.

Єдиний реєстр досудових розслідувань утворений та ведеться відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, відтак внесення будь-якої інформації до цього реєстру має вирішуватись в порядку, передбаченому КПК України, і такі дії не пов`язані із правовідносинами ( цивільними, земельними, трудовими, сімейними, житловими тощо ) , які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, суб`єктами наповнення цього реєстру - є суб`єкти владних повноважень, вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень є завданням адміністративного судочинства.

Вимоги в частині скасування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд у справі №49-2954 також не є такими, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки застосування запобіжного заходу, його зміна та скасування врегульовані КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відтак є правильним є висновок суду першої інстанції про те, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Логвинової Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 06 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.А. Нежура