Справа №339/182/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки - адвоката Томина С.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Устінського А.В.,

представника відповідача Болехівської міської ради - Калитин І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Болехівської міської ради Івано-Франківської області про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та Болехівської міської ради Івано-Франківської області (далі - Болехівська міська рада), в якому, уточнивши позовні вимоги, просить зобов`язати ОСОБА_2 спростувати, викладену у службовій записці інформацію про вчинення нею щодо нього ганебного вчинку, пов`язаного із психічним захворюванням та стягнути з Болехівської міської ради на її користь 250000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що вона являється депутатом Болехівської міської ради, членом політичної партії та перебуває на посаді головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою міськвиконкому. 12 травня 2022 року секретар Болехівської міської ради Герецький І.Г. написав на адресу голови Болехівської міської ради службову записку, в якій звинуватив її у переслідуванні та вчиненні щодо нього ганебного вчинку, пов`язаного із психічним захворюванням, що не відповідає дійсності та носить для неї образливий характер, свідчить про зневажливе ставлення до неї та принижує її честь, гідність і ділову репутацію.

Окрім того, 13 травня 2022 року близько 8:30 год. вона реєструвала заяву в загальному відділі Болехівської міської ради. У цей час ОСОБА_2 , зайшовши у туалет з горнятками, відкрив двері та почав кричати в її адрес непристойні речі, в зв`язку з чим вона теж звернулася зі службовою запискою до міського голови з проханням розглянути аморальну поведінку секретаря ради.

Вказує, що подія 12 травня 2022 року, пов`язана із службовою запискою ОСОБА_2 набула широкого розголосу як в м. Болехові, так і за його межами, та спричинила їй моральну шкоду, визначаючи розмір якої необхідно враховувати її соціальний статус та істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках. Зокрема, після описаних подій співробітники ігнорують її як колегу по роботі, однопартійці теж змінили ставлення до неї, в зв`язку з чим вона відчуває себе приниженою.

Враховуючи викладені обставини, зважаючи, що поширена про неї інформація є такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, просить судовим рішенням зобов`язати відповідача ОСОБА_2 спростувати таку інформацію та стягнути з Болехівської міської ради 250000 грн. моральної шкоди.

20 червня 2023 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Устінським А.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 є колегами по роботі та депутатами Болехівської міської ради. Протягом кількох тижнів поспіль ОСОБА_1 фотографувала ОСОБА_2 на свій особистий телефон в робочий час коли він перебував в приміщеннях міської ради. Найбільш часто це відбувалося, коли він розмовляв або пив каву чи чай з колегами протилежної статі. Така фотофіксація створювала дискомфорт у роботі, але в загальному, ОСОБА_2 не було чого приховувати. Апогеєм цікавості з боку позивачки стали події 12 травня 2022 року. Так, десь о 8:30 год. ОСОБА_2 вийшов зі свого кабінету з брудними чашками від кави в туалет. Як тільки він поставив чашки на умивальник, в туалет заглянула ОСОБА_1 , тримаючи в руках телефон, наведений на нього та сфотографувала декілька разів його.

Зазначає, що для відповідача, як для кожної свідомої людини традиційних поглядів, заглядання в туалет в момент перебування там особи протилежної статі та ще й фотографування під час цього не є нормальним та суперечить принципам моралі. Тому, ОСОБА_2 , беручи до уваги попередню цікавість з боку позивачки його особою, припустив, що вона його переслідує з особистих мотивів, які лежать в площині отримання статевого задоволення. Далі ОСОБА_2 як секретар Болехівської міської ради, керуючись Загальними правилами етичної поведінки державних службовців та посадових осіб самоврядування повідомив про вказану подію свого та позивачки безпосереднього керівника, яким є міський голова міста Болехова, написавши службову записку на його ім`я.

Заперечуючи щодо наведених позивачкою правових підстав заявленого позову, зазначає, що останньою обрано неналежний спосіб захисту, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Окрім того, інформація, викладена у службовій записці містить оціночні судження ОСОБА_2 щодо поведінки позивачки, що теж згідно положень ст. 277 ЦК України не може бути предметом судового захисту. Щодо спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди та визначення його розміру, то на підтвердження цього позивачкою не надано жодного доказу, в тому числі і не підтверджено того, що зміст службової записки був поширений ОСОБА_2 серед колег та однопартійців позивачки, внаслідок чого між ними та позивачкою погіршились відносини, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог (т.1, а.с. 37-42).

22 червня 2023 року представником Болехівської міської ради подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є посадовими особами та депутатами Болехівської міської ради. 12 травня 2022 року від ОСОБА_2 на адресу міського голови надійшла службова записка, в якій він повідомив про те, що став об`єктом переслідування для ОСОБА_1 та поділився своїми враженнями від її дій, зокрема щодо проведення нею фотозйомки його в туалеті, що аж ніяк не є публічним місцем та належить до місць приватного користування. Таким чином, секретар міської ради, керуючись ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та Загальними правилами етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядуваня, в яких визначено, що посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, повідомив про факт порушення цих вимог безпосереднього керівника, та тим самим реалізував своє право на звернення, передбачене Конституцією України. Оскільки ОСОБА_2 в своїй службовій записці просив міського голову вжити у межах його компетенції та відповідно до чинного законодавства відповідних заходів до депутатки та головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради, то дана службова записка скерована листом на розгляд постійної депутатської комісії з питань охорони прав людини, законності, правопорядку, регламенту, депутатської етики, запобіганню корупції та сприянню депутатської діяльності, захисту прав учасників і ветеранів АТО/ООС та їх сімей. При цьому було запропоновано ОСОБА_1 надати до 01.06.2022 року письмові пояснення з даного приводу. Службова записка ОСОБА_2 від 12.05.2022 року внесена до розгляду постійної депутатської комісії тільки один раз 08.06.2022 року, проте, у зв`язку з відсутністю на ній позивачки та будь яких її пояснень, дане питання не розглядалося та в протоколі комісії зміст службової записки не викладався.

Вважають, що написання секретарем міської ради службової записки, який тим самим реалізував своє право на звернення, так само, як і скерування міським головою даної записки до постійної депутатської комісії, як до органу, до компетенції якого належить розгляд етичної поведінки депутата міської ради не може розглядатись як поширення недостовірної інформації. Окрім того, вказують, що зміст службової записки становлять оціночні судження самого ОСОБА_2 , що не піддаються доведенню. Щодо вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, то будь які докази, які б підтверджували незаконні рішення, дії чи бездіяльність Болехівської міської ради стосовно останньої, внаслідок яких могла б бути завдана така шкода, відсутні (т.1, а.с. 58-88).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Томин С.В. підтримали уточнені позовні вимоги, надали суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позову та просили його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Устінський А.В. заперечив щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача Болехівської міської ради Калитин І.Р. позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Свідок ОСОБА_3 , яка являється начальником організаційного відділу Болехівської міської ради, в судовому засіданні, пояснила, що вона двічі стала свідком як ОСОБА_1 фотографувала ОСОБА_2 в приміщенні міської ради. Вперше це було в його кабінеті, в той час, коли вона та інші працівники там перебували. ОСОБА_1 відчинила двері кабінету і, тримаючи в руках телефон з увімкненою камерою, не сказавши жодного слова, не привітавшись, сфотографувала присутніх в кабінеті та зачинила двері. Другий випадок був наступного дня. Вона теж перебувала разом з колегами в кабінеті секретаря ради і почула як хтось намагається відчинити двері. У камеру, яка відображається на телевізорі вона побачила, що це ОСОБА_1 . Незадовго після цього вона вийшла з кабінету ОСОБА_2 і з робочих питань зайшла в кабінет правового забезпечення. Через 1-2 хвилини вийшла з цього кабінету разом із заступницею міського голови ОСОБА_4 . В цей час в коридорі побачила, що ОСОБА_1 з телефоном в руках вийшла з її кабінету та в коридорі сфотографувала їх із ОСОБА_4 . Це викликало в неї здивування. ОСОБА_1 попрямувала вздовж коридору, а вона, обернувшись вслід за нею, побачила, що та дійшла до кінця коридору, тримаючи в одній руці телефон, а іншою відчинивши двері в туалет, сфотографувала то, що там відбувалося. Після цього вона побачила, що з туалету вийшов ОСОБА_2 . Також зазначила, що чула, що є службова записка, але її зміст їй невідомий.

Свідок ОСОБА_5 , депутат Болехівської міської ради, заступник керівника виконавчого комітету та керуючий справами Калуської районної ради, керівник осередку політичної партії, в судовому засіданні пояснив, що почув від людей, зокрема від сусідів, волонтерів, депутатів, що відбувся певний інцидент між секретарем міської ради ОСОБА_2 та депутаткою. Він, як голова фракції політичної партії, зателефонував до неї і вона розповіла про ту ситуацію зі службовою запискою ОСОБА_2 . Вказав, що суть службової записки йому відома і те, що він чув від людей відповідає тому, що йому повідомила ОСОБА_1 . Йому відомо, що остання фотографувала ОСОБА_2 в туалеті як він мив чашки, це фото він бачив. Чому вона це робила йому невідомо. Про інцидент 13.05.2022 року він теж поінформований зі слів ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 , депутат Болехівської міської ради, в судовому засіданні пояснив, що 13 травня 2022 року він перебував в приміщенні міської ради та чув словесну дуель між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якій позивачка наполягала на нераціональному використанні робочого часу ОСОБА_2 , а той у відповідь говорив непристойні речі. Потім він мав бесіду з ОСОБА_1 , яка перебувала в гнітючому стані, казала, що більше не може терпіти такого приниження, хоче звільнитися, відтак, він її тривалий час розраджував. Про інцидент 12 травня 2022 року та службову записку ОСОБА_2 йому відомо зі слів самої позивачки. Вказує, що та подія набула широкого розголосу і йому довелось давати пояснення різним людям з приводу неї, обговорювати її з колегами депутатами.

Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Болехівською міською радою займаючи посаду головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради, а також обрана депутатом Болехівської міської ради (т.1, а.с. 8-17).

Відповідач ОСОБА_2 теж являється депутатом та секретарем Болехівської міської ради (т.1, а.с. 81-83).

12 травня 2022 року в 08:30год. в приміщенні Болехівської міської ради позивачка ОСОБА_1 здійснила фотографування відповідача ОСОБА_2 , який в той час перебував в туалеті та мив чашки. Даний факт не заперечується сторонами, підтверджується наданими позивачкою фотографіями (т.1, а.с.154) та відеозаписом з коридору міської ради (т.1, а.с. 141).

Після цього 12 травня 2022 року відповідач ОСОБА_2 написав на ім`я міського голови міста Болехів І.Яцинина службову записку наступного змісту:

« Шановний ОСОБА_10 ! Інформую Вас про те, що я став об`єктом переслідування для депутатки міської ради, головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології га благоустрою міськвиконкому ОСОБА_9 . Без мого відома та моєї згоди вона неодноразово фотографує мене у приміщенні міської ради на свій особистий мобільний телефон. На мої запитання та зауваження депутатка відповідає, що вона журналіст.

Сьогодні, 12 травня 2022 року, орієнтовно о 8.35 год. вона з увімкненою камерою на телефоні увірвалася у туалет у приміщенні міської ради, де я у той час перебував, та також фотографувала мене. Складається враження, що у даної особи явно проявляються ознаки вуаєризму (підглядання за сечовипусканням іншої особи з метою одержання статевого задоволення).

Інформую Вас, що відповідно до ст. 307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Без згоди можна вести фото-, відеознімання службових, посадових або публічних осіб органів державної влади та місцевого самоврядування під час виконання ними своїх посадових обов`язків.

Прошу Вас у межах Вашої компетенції та відповідно до чинного законодавства вжити відповідних заходів до депутатки міської ради, головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою міськвиконкому ОСОБА_9». (т.1, а.с. 5).

На вказаній службовій записці міським головою проставлено резолюцію «До виконання» та зазначено виконавців Івашків та Голубка.

13 травня 2022 року ОСОБА_1 як посадова особа органу місцевого самоврядування теж звернулася зі службовою запискою до міського голови І. Яцинина, повідомивши в ній про непристойну поведінку секретаря міської ради ОСОБА_2 . Міський голова розглянувши цю службову записку, наклав резолюцію «Ознайомлений» (т.1, а.с. 6).

18 травня 2022 року листом № 253/021-18/22 керуючий справами міськвиконкому І.Івашків запропонував ОСОБА_1 надати письмове пояснення щодо її перебування та поведінки у приміщенні міської ради 12.05.2022 року о 8:35 год. (т.1, а.с. 70).

Також з листа № 253 від 24 травня 2022 року вбачається, що службову записку секретаря Болехівської міської ради від 12.05.2022 року направлено на розгляд постійної депутатської комісії з питань охорони прав людини, законності, правопорядку, регламенту, депутатської етики, запобіганню корупції та сприянню депутатської діяльності, захисту прав учасників і ветеранів АТО/ООС та їх сімей, що діє відповідно до Положення про постійні комісії Болехівської міської ради VІІІ демократичного скликання, затвердженого рішенням від 26.11.2020 № 08-01/20 (т.1, а.с. 69, 72-79).

З протоколу № 15 засідання вище вказаної депутатської комісії від 08.06.2022 року вбачається, що у зв`язку з відсутністю головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою міськвиконкому ОСОБА_1 питання № 3 порядку денного «Про розгляд службової записки секретаря Болехівської міської ради від 12 травня 2022 року» не розглядалося (т.1, а.с. 7).

Вимоги позивачки до суду зводяться до того, що у службовій записці ОСОБА_2 від 12.05.2022 року, що адресована міському голові міста Болехів, поширена недостовірна інформація, яка ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, в результаті чого їй завдана моральна шкода. Позивачка просить спростувати, викладену у службовій записці інформацію про вчинення нею щодо нього ганебного вчинку, пов`язаного із психічним захворюванням (т.1, а.с.92).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч.4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справа № 536/911/21 зазначено, що: «недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 278/1638/19 (провадження № 61-3525св21).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 753/13197/18 (провадження № 61-7891св21) прийнято висновок про те, що вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, №30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Службова записка - це інформаційно-довідковий документ, який використовується як інструмент ділового листування всередині організації.

Укладається службова записка з метою висвітлення певних ділових чи виробничих питань, що стосуються роботи відділу чи конкретного працівника, розв`язання яких залежить від іншого структурного підрозділу організації чи керівника підприємства, організації.

Судом встановлено, що вказана службова записка скерована до керівника позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , як особи, яка вправі застосовувати заходи дисциплінарного впливу до працівників з метою вжиття відповідних заходів реагування.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , звернувшись із службовою запискою до міського голови міста Болехів, в якій виразив свою суб`єктивну думку щодо зазначених в ній подій, що мали місце 12 травня 2022 року.

Позивачкою не надано доказів розповсюдження ОСОБА_2 в будь який інший спосіб інформації, що містися в його службовій записці, а також не стверджується цього і показами свідків.

Проаналізувавши сам зміст службової записки, суд приходить до висновку, що інформація, що в ній викладена, стилістика викладення та застосовані мовні обороти не мають стверджувального характеру, а містять оціночні судження відповідача ОСОБА_2 щодо поведінки позивачки.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» така інформація не підлягає спростуванню, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги про визнання інформації недостовірною та зобов`язання її спростувати. Крім того, зміст спростування, який просить позивачка виходить за межі інформації, яка викладена відповідачем у службовій записці.

Суд зауважує, що хоча викладена відповідачем інформація у службовій записці й містить елементи імпульсивного характеру, однак її не можна інтерпретувати як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій позивачки і не містить ствердження, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.

Суб`єктивні думки і погляди на підставі закону, положень Конвенції, з врахуванням практики ЄСПЛ, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а отже, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації у розумінні статті 277 ЦК України і не підлягають спростуванню.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то це є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 пов`язує завдання їй моральної шкоди з поширенням недостовірної інформації щодо себе, що призвело до погіршення стосунків із колегами по роботі, однопартійцями, спричинило відчуття приниженості.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки судом не встановлено протиправність дій відповідачів, і позивачем не надано доказів, які б підтверджували заподіяння їй моральної шкоди їх діями, то підстави для відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті відсутні.

Зважаючи на вищевказане, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди.

В порядку ч. 2 статті 141 ЦПК України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

При цьому, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Устінський А.В., подав докази на підтвердження розміру витрат, які сторона відповідача понесла у зв`язку з розглядом справи, а також клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Представником відповідача Устінським А.В. на підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн. надано такі документи:

- ордер серії АТ № 1044202 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Устінським А.В.;

- копію договору про надання правової (правничої) допомоги № Ф/09/06/23, укладений 09 червня 2023 року між адвокатом Устінським А.В. та Герецьким І.Г.;

- акт № 1 наданих послуг від 01.12.2023, в якому перелічені роботи, які прийнято відповідачем, та відповідно до якого розраховано вартість кожної послуги у гривнях, участь у судових засіданнях;

- рахунки-фактури та платіжні інструкції про здійснення оплати ОСОБА_2 за договором про надання правової (правничої) допомоги № Ф/09/06/23 від 09.06.2023року (т.1, а.с.224-233).

Зазначена у цих документах вартість послуг адвоката не перевищує вартості таких послуг в даному регіоні та відповідає критерію реальності, розумності, виходячи, в тому числі, з обставин справи.

Таким чином, представником відповідача адвокатом Устінським А.В. на обґрунтування понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду, подано належні та допустимі докази, що описані вище, та відповідають вимогам ЦПК України. Послуги, які надавались, обумовлені у відповідному договорі. Адвокат Устінський А.В. брав участь у судових засіданнях, кількість яких визначена у акті надання послуг, як і відповідно вартість вказаних послуг.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених відповідачем ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу є доведеним та обґрунтованим, не виходить за розумні межі його визначення, співмірний з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат.

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з позивачки в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 15000 грн. і на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у позові відмовлено, підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 в повному розмірі.

На підставі викладеного, ст.ст. 32, 34, 40, 68 Конституції України, ст.ст. 23, 201, 277, 297, 299, 302, 1167 ЦК України, ст.ст. 29, 30 Закону України «Про інформацію», керуючись ст.ст. 10-12, 81, 82, 89, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Болехівської міської ради Івано-Франківської області про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Болехівська міська рада Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою пл. Івана Франка, 12, м. Болехів Калуського району Івано-Франківської області, .

Повний текс судового рішення виготовлено 01 січня 2024 року.

Суддя В.Б. Сметанюк