Справа № 559/914/23
Провадження № 2/559/319/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участю секретаря судового засідання Кобзаренко І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Лопухович Алли Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ 49/100 частки житлового будинку із господарськими будівлями у самостійний об`єкт права власності, припинення права спільної часткової власності,

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 просить виділити йому в натурі в самостійний об`єкт права власності 49/100 частки жилого будинку АДРЕСА_1 із надвірними будівлями. В обґрунтування посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2007 року є власником 49/100 жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Його право власності на 49/100 цього жилого будинку із надвірними будівлями зареєстроване у встановленому законом порядку. Власником іншої 51/100 частини жилого будинку є ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1159 від 21.09.2009. Із відповідачкою у справі як співвласником у них виникають постійні непорозуміння з приводу володіння і користування своєю власністю, вона відмовляється вирішити питання виділу частки кожного окремо у самостійний об`єкт і припинити спільну частку власність компетентним органом. Фактично, житловий будинок між ними, як співвласниками, вже поділений: кожен має свій окремий вхід і подвір`я, приватизовані земельні ділянки. Внаслідок цього не може вирішити елементарних сімейних і побутових питань без згоди і участі іншого співвласника, як то прописати чи виписати членів сім`ї, тощо. З посиланням на ст. 183, 364 ЦК України просить виділити частку в натурі. Запропонований варіант поділу відображає фактичний порядок користування, що склався між співвласниками. Не просить стягувати судові витрати з відповідачки.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Представник позивача адвокат Лопухович А.О. та позивач, згідно поданих заяв просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги повністю підтримують і просить задовольнити. Просили не стягувати судовий збір із відповідача.

Відповідачка подала пояснення, згідно яких просить справу розглянути без її участі, зважаючи на її поважний вік та погане самопочуття. Просила не стягувати з неї судових витрат, заперечувала, що у неї із позивачем є конфлікт, але при цьому вказала, що проживає в іншому населеному пункті і позивач приїжджав до неї в 2008 чи 2009 році з пропозицією викупити її частку, але вона відмовилась. При цьому не заперечувала проти задоволення позову і в його вирішенні покладається на розсуд суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 49/100 жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (згідно договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2007 року), а ОСОБА_2 є власником іншої 51/100 частини жилого будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину №1159 від 21.09.2009 (а.с.21-29).

Згідно Висновку експерта №230209/3/1_ЮШ від 17.02.2023, виділ в натурі 49/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 технічно можливий. Стороні 1 ОСОБА_1 пропонується виділити 49/100 частку житлового будинку із господарськими будівлями у складі: по житловому будинку «А-1» виділити приміщення: 1-1 кухня площею 11,3 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 14,0 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 13,3 кв.м., загальною площею 38,6 кв.м.; з надвірних будівель та споруд виділити: сарай «Б», погріб «Пг/Б», сарай «В», вбиральня «У», огорожі «№1», що складає цілу ідеальну частку, яка у відповідності до правовстановлюючих документів складає 49/100. Стороні 2 ОСОБА_2 пропонується виділити 51/100 частку житлового будинку із господарськими будівлями у складі: по житловому будинку «А-1» виділити приміщення: 2-1 коридор площею 5,7 кв.м., 2-2 ванна площею 2,4 кв.м., 2-3 передпокій площею 11,2 кв.м., 2-4 житлова кімната площею 12,7 кв.м., загальною площею 32,0 кв.м.; з надвірних будівель та споруд виділити: сходи «а1», гараж «Г», огорожі «№1», ворота «№2», що складає цілу ідеальну частку, яка у відповідності до правовстановлюючих документів складає 51/100 (а.с.30-39).

Згідно Державного акту серія ЯК №541802 від 12.08.2010 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки у АДРЕСА_1 у розмірі 0,0336 га наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.39).

Згідно звіту про оцінку ринкова вартість 49/100 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 становить 274 040 грн (а.с.40-65).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини другої статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частинами першою, другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358,364, 379, 380,382 ЦК України призводить до висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №1622/16834/12 (касаційне провадження № 61 -4936св18).

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Суд вважає, що за результатами розгляду знайшли підтвердження обставини, викладені у позові, тому його необхідно задовольнити. Житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності сторін: ОСОБА_1 належить 49/100 будинку, а ОСОБА_2 належить 51/100 будинку. При цьому технічно можливо виділити частки сторін в самостійний об`єкт. Відповідачка і не заперечує щодо цього, оскільки кожен фактично володіє своєю частиною будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити: виділити у натурі в самостійний об`єкт права власності ОСОБА_1 49/100 частки жилого будинку АДРЕСА_1 із надвірними будівлями, до якого входять по житловому будинку «А-1» приміщення: 1-1 кухня площею 11,3 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 14,0 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 13,3 кв.м., загальною площею 38,6 кв.м.; з надвірних будівель та споруд: сарай «Б», погріб «Пг/Б», сарай «В», вбиральня «У», огорожі «№1», припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , із подальшою державною реєстрацією права приватної власності за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області 23.11.2001, РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Лопухович Алла Олександрівна, адреса: вул.Д. Галицького, 12 м.Дубно, Рівненської області, 35603, тел. НОМЕР_3 , ел. пошта: advocat.l. .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 від 10.07.2002, РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя О.Ю. Жуковська