Дата документу 12.07.2023
Справа № 334/5192/21
Провадження № 4-с/334/20/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю. розглянувши скаргу позивача ОСОБА_1 , відповідач: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, стягувач: КП «Запоріжремсервіс» на дії та бездіяльність державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення у цивільній справі № 334/5192/21

встановив:

11 липня 2023 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення у цивільній справі № 334/5192/21, в якій просить визнати протиправними дії приватного виконавця Проценко Д.Ю., скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт банківського рахунку; зобов`язати повернути незаконно списані кошти.

До вказаної скарги додано копію пенсійного посвідчення скаржника, копію ухвали від 16.06.2023 з супровідним листом, копію скріншоту «Oschadbank», одна копія скарги, докази її направлення сторонам.

Вивчивши скаргу та додані до неї документи встановлено, що скарга підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Скарга ОСОБА_1 подана на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. в порядку судового контролю за виконанням судового рішення у цивільній справі № 334/5192/21.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ч. 1 ст. 447 ЦПК України). Така скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Отже, сторонами справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного/приватного виконавця є стягувач, боржник і державний/приватний виконавець.

У поданій суду скарзі зазначені сторони позовного провадження, а саме: позивач та відповідач, стягувач, що не відповідає вимогам подання скарги на дії державного виконавця.

Як зазначено у п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Відповідно до частини третьої статті З ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у Кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

У скарзі заявниця оскаржила дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника від 24 березня 2023 року.

Скарга на дії та рішення приватного виконавця подана 11 липня 2023 року, тобто більш, ніж через три місяці з моменту винесення оскаржених постанов.

У скарзі заявниця зазначає про те, що про арешт її коштів їй стало відомо 27 березня 2023 року з повідомлення АТ «Ощадбанку» у додатку «Вайбер», а 29 березня 2023 року вона отримала поштою постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, заявниця дізналась про порушення її прав оскаржуваними постановами 27 та 29 березня 2023 року, а отже строк на їх оскарження сплив 06 та 10 квітня 2023 року.

Заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання даної скарги заявниця одночасно зі скаргою не подала, відповідна заява не викладена у скарзі у вигляді клопотання.

При цьому, у скарзі заявниця вказала, що вона подавала аналогічну скаргу до суду, на що отримувала ухвали про повернення скарги без розгляду.

Суд зауважує, що вказана обставина не є поважною причиною пропуску процесуального строку.

Крім того, суд вкотре звертає увагу заявника, що її вимога зобов`язати приватного виконавця Проценка Д.Ю. повернути ОСОБА_1 незаконно списаних коштів з її рахунку в сумі 12 752,25 гривні, є позовною вимогою і не може бути вирішена судом під час судового контролю за виконанням судового рішення.

Отже, за таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повернення скарги заявниці ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст. ст. 183, 450 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу позивача ОСОБА_1 , відповідач приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович на дії та бездіяльність державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення у цивільній справі № 334/5192/21, - повернути заявнику без розгляду.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Ю.Козлова