Справа № 462/84/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року Залізничний районний м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судового засідання: Каралюс Т.Р.,

за участю учасників справи:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката: Смолина Я.В.,

представника відповідачів - адвоката: Мисенко С.А.,

представника відповідача ЛМР: Поповича Я.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , Друга Львівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) - про визнання права власності у порядку спадкування, суд

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смолин Я.В. звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , Друга Львівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), у якій просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, яка належала останньому на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №223168 від 09 липня 2009 року на праві спільної сумісної власності, з кадастровим номером :03:001:0094, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1500 га., цільовим призначенням обслуговування житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 24.07.1976 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено шлюб, за час якого у них народилася донька ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер та після його смерті заведено спадкову справу. 05.10.2012 року державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким позивач успадкувала 48/100 будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 відмовилась від своєї частки у спадковому майні. На час смерті ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності також належала земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0094, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1500 га, цільове призначення обслуговування житлового будинку. Іншими співвласниками даної земельної ділянки є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом відмовлено позивачу, оскільки частка належна ОСОБА_5 не визначена. Позивач вважає, що відсутній інший спосіб відновлення порушених прав, ніж звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку на праві спільної сумісної власності. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Смолин Я.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав та мотивів викладених у позові, просили позов задовольнити, оскільки вимоги є законними і обґрунтованими.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Мисенко С.А. позовні вимоги заперечила, зазначила про відсутність правових підстав для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку у порядку спадкування на праві спільної сумісної власності.

Представник Львівської міської ради Попович Я.Д. заперечив щодо задоволення позову, вказав, що позивач невірний обрала спосіб захисту, оскільки повинна була поставити вимогу про визначення частки у спадковому майні, про що нотаріусом було вказано у відповіді на заяву позивача про отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України /Львів/ - завідувач Палажій Г.В. у відповіді на повідомлення просила розглянути справу без участі їхнього представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 у судові засідання не з`явилася, аргументи на підтримку або заперечення проти позову не подала, хоча судом були вжиті заходи щодо належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, вивчивши зібрані по справі докази, суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який має бажання прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище: ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 уклали шлюб 24 липня 1976 року /свідоцтво про укладення шлюбу а.с. 11/, у даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 (третя особа у справі) /свідоцтво про народження а.с.12/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 /а.с.17/.

Після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №627/2011, згідно якої на час смерті йому належали 48/100 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 /свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 /, а також, на праві спільної сумісної власності, земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0094, площею 0,155 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 /державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ№223168//а.с.26, 113/.

Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 до Другої Львівської нотаріальної контори звернулася його дружина/позивач ОСОБА_1 /а.с.101/, донька (третя особа) ОСОБА_4 відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь матері ОСОБА_1 /а.с.96/.

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.10.2012 року будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 /а.с.21/

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 /а.с.32/.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №223168, земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0094, площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 /а.с.26/.

05 жовтня 2012 року позивачу ОСОБА_1 державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с.22/.

Згідно відповіді Другої Львівської державної нотаріальної контори на заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю, а тому роз`яснено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності /а.с.27/.

Згідно ч.2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України надано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання права.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (кім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними.

Згідно положень постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз`яснення, що у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Нотаріус відмовляючи позивачу в оформленні свідоцтва про прийняття спадщини за законом, посилаючись на те, що не може визначити склад спадкового майна, а саме, яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю у праві спільної сумісної власності, діяла правомірно та одночасно роз`яснила позивачу, що вона має право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Водночас, у суду відсутні дані про те, що співвласники земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0094, площею 0,155 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у їх спільній сумісній власності, здійснили її поділ або виділення з неї окремої частки співвласника.

Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом першочергового визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що буде належним способом захисту, а тому у задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку на праві спільної сумісної власності слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідачі не заявляли до відшкодування судові витрати, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 12-13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 15, 16, 368, 1225, 1226, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 81, 86, 89 ЗК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , Друга Львівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) - про визнання права власності у порядку спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 07 липня 2023 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.