Справа № 461/1743/22 Головуючий у 1 інстанції: Ражченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/749/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Либідь", Львівської філії Кредитної спілки "Либідь" про стягнення пені,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кредитної спілки "Либідь" про стягнення пені.

Позов мотивовано тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2012 року, яке набрало законної сили 13.04.2012 року, задоволено його позов та стягнуто з Кредитної спілки "Либідь" 12815,75 грн. боргу по депозитних вкладах; 6193,85 грн. відсотків на суму вкладів депозитів; 2257,13 грн. відшкодування збитків у зв`язку з інфляцією; 2686,80 грн. пені, а всього 23953,53 грн.17.04.2012 року було видано виконавчий лист №2/1304/149/2012, на підставі якого у Голосіївському районному відділі ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження №43546093, але боржник ухиляється від виконання рішення суду. Посилаючись на те, що на час звернення його до суду із цим позовом кредитна спілка не виконала рішення суду, не сплатила стягнуті на його підставі кошти, просив на підставі статей 509, 551, 599, 600, 601, 609 ЦК України, стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 126889,02 грн. Просив позов задоволити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що у Львівській філії Кредитної спілки « Либідь» (м. Львів пл. Соборна, 12 «а») Кредитною спілкою «Либідь» з однієї сторони (далі- Спілка), і членом Спілки ОСОБА_1 з іншої сторони, укладено три Договори про внесення депозитного вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме: 11 січня 2008 року Договір № 156/08; 12 березня 2008 року Договір Л628/2008 ЛФ та 18 червня 2008 року Договір №71/2008 ЛФ. Відповідно до п. 1.1 вказаних Договорів член КС вносить депозитний вклад до каси або на розрахунковий рахунок Спілки, а Спілка приймає на умовах зворотності та платності ці кошти. Відповідно до пункту 1.2 цих договорів термін дії складає 18(вісімнадцять) календарних місяців з дня внесення Депозиту. Однак, Кредитна спілка «Либідь» порушивши умови вище наведених договорів грошові кошти не повернула.

У договорах: № 156/08 від 11.01.2008 р.; №628/2008ЛФ від 12.03.2008 р.; №71/2008Ф від 18.06.2008 р. про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок, у п.2.7 зазначено : «У випадку несвоєчасного повернення Депозиту та нарахованих на нього процентів, спілка виплачує члену КС пеню в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення».

Згідно розрахунку наданого в позовній заяві, розмір пені за несвоєчасне повернення депозитних вкладів та нарахованих на нього процентів, згідно облікової ставки НБУ, за період з 01.04.2021 р. по 30.06.2021 р. включно становить 126889,02 гривень.

Також звертає увагу суду на те, що, матеріали справи не містять доказів того, що він є фізичною особо - суб?єктом підприємницької діяльності, такі докази у судовому засіданні він не надавав.

Крім того, стверджує, що ним була заявлена вимога про стягнення пені на підставі пункту 2.7 договорів: №156 08 від 11.01 2008 р., 1628/2003ЛФ від 12.03 2008 р: № 71/2008ЛФ від 18.06.2008 р. про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок: «У випадку несвоєчасного повернення Депозиту та нарахованих на нього процентів, спілка виплачує члену КС пеню в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення», а не на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», як на це покликається у рішенні суд.

Просить скасувати рішення ухвалити нове, яким позов задоволити.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення суми, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є фізичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності, але договір про залучення внеску укладений ним не в статусі фізичної особи підприємця, тобто він не є суб`єктом зазначених правовідносин в якості підприємця, тому до правовідносин, що виникли між сторонами у спорі, не підлягає застосуванню Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом та матеріалами справи встановлено, що між Львівською філією кредитної спілки «Либідь» та позивачем ОСОБА_1 , як членом кредитної спілки, було укладено договори про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок (далі договори), а саме: №156/08 від 11.01.2008 року, №28/2008ЛФ від 12.03.2008 року та №71/2008ЛФ від 18.06.2008 року.

Згідно з договором №156/08 від 11.01.2008 року, позивач вносить депозитний вклад (далі депозит) до каси або на розрахунковий рахунок кредитної спілки, яка його приймає на умовах зворотності та платності, в розмірі 1000 грн. на строк 18 календарних місяців з дня внесення депозиту, зі сплатою 21% річних від суми розміщеного депозиту (ставка по депозиту).

Згідно з договором №28/2008 від 12.03.2008 року, позивач вносить депозитний вклад (далі депозит) до каси або на розрахунковий рахунок кредитної спілки, яка його приймає на умовах зворотності та платності, в розмірі 5000 грн. на строк 18 календарних місяців з дня внесення депозиту, зі сплатою 23% річних від суми розміщеного депозиту (ставка по депозиту).

Згідно з договором №71/2008 від 18.06.2008 року, позивач вносить депозитний вклад (далі депозит) до каси або на розрахунковий рахунок кредитної спілки, яка його приймає на умовах зворотності та платності, в розмірі 4000 грн. на строк 18 календарних місяців з дня внесення депозиту, зі сплатою 23% річних від суми розміщеного депозиту (ставка по депозиту).

Пунктом 2.7 кожного з договорів передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення депозиту та нарахованих на нього процентів кредитна спілка виплачує члену кредитної спілки пеню в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2012 року у цивільній справі №2/1304/149/2012 задоволено частково позов ОСОБА_1 та стягнуто з Кредитної спілки "Либідь" 12 815,75 грн. боргу по депозитних вкладах; 6193,05 грн. відсотків на суму вкладів депозитів; 2257,13 грн. відшкодування збитків у зв`язку з інфляцією; 2686,80 грн. пені, всього 23953,53 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 13.04.2012 року.

Надалі, 17.04.2012 року було видано виконавчий лист №2/1304/149/2012, на підставі якого у Голосіївському районному відділі ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження №43546093.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 549 та частини другої статті 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До позовної заяви позивачем долучено постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві від 04.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження (ВП №43546093) з примусового виконання виконавчого листа №2/1304/149/2012, виданого 17.04.2012 року Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з КС «Либідь» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 23953 грн. 53 коп., а також постанову про прийняття виконавчого провадження від 16.10.2020 року однак, жодних інших письмових доказів по виконавчому провадженню щодо виконання названого вище виконавчого листа позивачем не надано, хоча він, як сторона виконавчого провадження, мав право знайомитись з матеріалами виконавчого провадження та отримувати їх копії.

Окрім того, стягнення пені позивач пов`язує із невиконанням грошового зобов`язання за рішенням суду, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, однак, позивач таких вимог не заявляв.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення, а тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03.07.2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.