ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2671/19 Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/818/508/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: спори про самочинне будівництво
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року по справі № 638/2671/19 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Харківська міська рада звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0050 га по АДРЕСА_1 від самочинно побудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2 з приведенням її у придатний для подальшого використання стан. Стягнути з відповідача на користь Харківської міської ради судовий збір.

Позов мотивовано тим, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на підставі колективного звернення мешканців житлового будинку АДРЕСА_3 (вх. № КО-1-784/0/248-18) згідно направлення Інспекції для проведення позапланового заходу від 29.08.2018 №939-Н здійснено вихід на об`єкт: «Квартира АДРЕСА_2 » (термін перевірки з 30.08.2018 до 12.09.2018).

За результатами попередніх позапланових заходів в житловому будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що впритул до фасаду житлового будинку по АДРЕСА_3 (зі східної сторони будівлі, під`їзд №3) в рівні цокольного поверху безпосередньо навпроти вікон квартири АДРЕСА_4 влаштована дерев`яна споруда з дерев`яного брусу та стружкових плит без влаштування фундаментів (споруда має ознаки тимчасової). Позивач Харківська міська рада вважає, що земельна ділянка загальною площею 0,0050 га по АДРЕСА_3 самовільно зайнята власником кв. АДРЕСА_4 та підлягає звільненню.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради. Крім того, представник відповідача вказує, що спірна прибудова АДРЕСА_1 відсутня протягом декількох років.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, Харківська міська рада в апеляційній скарзі просить скасувати вказане рішення та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки при його ухваленні було порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції жодним чином не послався на докази, які підтверджують відсутність предмету спору, а лише формально констатував факт.

Зазначає, що позов у даній справі спрямований на повернення земельної ділянки власнику землі відповідно до ст.122 ЗК України. Зміст позовних вимог та характер правовідносин щодо яких виник спір вказує на те, що звернення до суду з цим позовом спрямоване насамперед на захист права позивача, як власника земельної ділянки.

Вказує, що спірна земельна ділянка є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 влаштування відповідачем фундамент у для прибудови порушують не тільки права територіальної громади в особі ХМР, а також права власників квартир цього житлового будинку.

Зазначає, що чинним законодавством передбачено можливість передачі у власність чи надання в користування земельних ділянок під багатоквартирними жилими будинків лише об`єднанню власників будинку або підприємствам, установа і організація, які здійснюють управління цими будинками.

Земельна ділянка не передавалась у користування власників квартир у будинку АДРЕСА_5 , в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б указували на створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, отже спірна земельна ділянка є у власності територіальної громади м. Харкова.

ХМР як власник земельної ділянки в порядку ст.152 ЗК України може вимагати відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав? що відповідає правовій позиції викладеній у постанові від 02.09.2020 у справі №6412895/19.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд своє рішення мотивував тим, що відповідачем надано докази, які свідчать про відсутність спірної прибудови по АДРЕСА_1 , тому за відсутності предмету позову на день звернення до суду у його задоволенні слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Позивач у спірних правовідносинах діє, як представник власника земельної ділянки територіального громади міста Харкова, на якій виявлені ознаки самочинного будівництва відповідачем - власником квартири на першому поверсі багатоквартирного будинку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до частини першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

На підставі ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до положень ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку , а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України).

Згідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Суд першої інстанції на обґрунтування своїх висновків про недоведеність підстав позову вказав, що згідно матеріалів справи у період з 30.08.2018 до 12.09.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради було проведено позаплановий захід від 29.08.2018 №939-Н, в ході якого здійснено вихід на об`єкт: «Квартира АДРЕСА_2 ». Під час виходу на місце встановлено, що впритул до фасаду житлового будинку по АДРЕСА_3 (зі східної сторони будівлі, під`їзд №3) в рівні цокольного поверху безпосередньо навпроти вікон квартири АДРЕСА_4 влаштована дерев`яна споруда з дерев`яного брусу та стружкових плит без влаштування фундаментів (споруда має ознаки тимчасової). В середині зазначеної споруди ознак виконання будівельних робіт не встановлено, фасад будинку не порушений, на поверхні ґрунту знаходиться існуюча відмостка будинку та газон, на фасаді розміщується нижня частина водостічної труби будинку (а.с. 11 т.1).

Суд першої інстанції також вказав, що представником відповідача надано докази, які свідчать про відсутність спірної прибудови по АДРЕСА_1 .

Будь-яких доказів на спростування наданих представником відповідача свідчень позивач суду не надав.

За таких обставин, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів суд дійшов до висновку про відмову з задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч вказаній нормі цивільного процесуального права суд не надав належної оцінки наявним у справі доказам, які були складені пізніше та подані до суду першої інстанції разом з позовною заявою: акт обстеження земельної ділянки від 03.01.2019 з додатками планом-схемою та фототаблицями, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2019, з яких вбачається, що на земельній ділянці впритул до належній відповідачу квартирі АДРЕСА_2 є незакінчене самочинне будівництво у вигляді опалубки для фундаменту, яка прикрита навісом (а.с. 15-17, 19 т.1).

На підтвердження своїх заперечень проти позову представниця відповідача надала до суду фототаблицю, на які зображено прилеглу до вищевказаної квартири частину земельної ділянки, на якій неможливо з`ясувати наявність чи відсутність самочинно збудованого майна, оскільки на фото вона вкрита снігом (а.с. 198-201 т.1).

Отже, на день розгляду справи відповідач всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надав до суду першої інстанції належних і допустимих доказів на спростування вищевказаних обставин про наявність самочинно збудованого майна у вигляді опалубки під фундамент під навісом.

Для усунення суперечності між вказаними доказами в порядку виправлення недоліку суду першої інстанції щодо доказової діяльності, відповідно до норми ст. 367 ЦПК України у поєднанні з нормою ст. 89 ЦПК України суд апеляційної інстанції дослідив наданий позивачем на підтвердження доводів його апеляційної скарги акт від 13.04.2023 обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з доданими до нього ситуаційною схемою розміщення прилеглої до будинку земельної ділянки та фототаблиці, з яких вбачається, що на прилеглій до вищевказаній квартирі земельній ділянці, яка належить громаді міста Харкова є залишки будівельного сміття, а також частково розібрана прибудова у вигляді бетонного лотка напроти квартири АДРЕСА_4 (а.с. 167-171 т. 2).

Всупереч вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України суд не усунув суперечностей між вищевказаними доказами та не звернув увагу, що надані відповідачкою фототаблиці не є достовірним доказом з огляду на те, що земельна ділянка в місці самочинного будівництва покрита снігом, який не надає можливості з`ясувати її дійний стан, який відповідно до наданих позивачем доказам свідчить про наявність самочинних робіт по облаштуванню фундаменту (а.с. 192, 198-203 т.1, а.с. 19, 24-28 т.2). З цих мотивів суд апеляційної інстанції відхиляє подані представником відповідача на обґрунтування своїх заперечень проти скарги до суду апеляційної інстанції ці ж самі докази (а.с. 138, 142-143, 144-145, 147 т.2).

Для усунення суперечності між вказаними доказами в порядку виправлення недоліку суду першої інстанції щодо доказової діяльності, відповідно до норми ст. 367 ЦПК України у поєднанні з вимогам ст.ст. 89, 263 ЦПК України суд апеляційної інстанції дослідив наданий позивачем на підтвердження доводів його апеляційної скарги акт від 13.04.2023 обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з доданими до нього ситуаційною схемою розміщення прилеглої до будинку земельної ділянки та фототаблиці, з яких вбачається, що на прилеглій до вищевказаній квартирі земельній ділянці, яка належить громаді міста Харкова є залишки будівельного сміття, а також частково розібрана прибудова у вигляді бетонного лотка напроти квартири АДРЕСА_4 (а.с. 167-171 т. 2).

Вказане майно є наслідком самочинного будівництва, а результати дослідження нових доказів згаданого акту від 13.04.2023 узгоджуються з наданими позивачем до суду першої інстанції аналогічним актом обстеження від 03.01.2019 про наявність самочинного збідованого майна (а.с. 15 т.1), який наданими відповідачем документа не спростовані. Посилання суду на результати проведеного з 30.08.2018 до 12.09.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради позапланового заходу від 29.08.2018 №939-Н про влаштування тимчасової дерев`яної споруди без влаштування фундаментів та відсутності ознак виконання будівельних робіт не є достатнім для висновку про те, що позов не доведений. Надані представником відповідача під час апеляційного розгляду докази цього висновку не спростовують.

З урахуванням того, що надані позивачем докази на підтвердження самочинно збудованого майна на день ухвалення судом оскаржуваного рішення є більш вірогідними, ніж докази, надані стороною відповідача на їх спростування, колегія суддів відповідно до ст. 89 ЦПК України вважає, що позов є доведений, а наведені у апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

На цьому наголосив у своїх правових висновках Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/2357/20.

Колегія суддів відхиляє наведені для обґрунтування висновків про відсутність предмету спору у даній справі посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховний Суду щодо відсутності предмету спору, які не є релевантними до обставин цієї справи.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволенні заяви представника відповідача про застосування наслідків позовної давності, оскільки вона була вперше подана до суду апеляційної інстанції, тобто поза межами розгляду справи по суті, який закінчився винесенням рішення в суді першої інстанції, що передбачено за змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України про те, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначав, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суди мають враховувати, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно деталізованої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Державний реєстр) квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 57,0 кв.м станом на 03.02.2016 належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 96 від 03.02.2016.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 96 від 03.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костіною Ю.С., квартира АДРЕСА_2 складалась з трьох житлових кімнат, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 57,0 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу № 3470 від 19.10.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є., квартира АДРЕСА_2 складалась з трьох житлових кімнат, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 57,0 кв.м.

Так, власником квартири АДРЕСА_2 з 19.10.2016 стала ОСОБА_2 .

В той же час, в Державному реєстрі наявна інформація стосовно внесення змін у вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), а саме 24.11.2016 державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Гаспаряном Г.А. прийнято рішення № 32534206, яким внесено зміни у вказаний об`єкт, а саме: загальна площа змінена з 87,3 кв.м. на 114,0 кв.м. житлова площа змінена з 57,0 кв.м. на 58,0 кв.м., вказане рішення в подальшому уточнено та змінено загальну площу зі 114,0 кв.м. на 110,4 кв.м.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру на підставі договору дарування №799 від 29.11.2016, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В., право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_4 . На час укладення правочину квартира АДРЕСА_4 складалась із трьох житлових кімнат загальною площею 110,4 кв.м. та житловою 58,0 кв.м.

В подальшому відповідно до відомостей з Державного реєстру на підставі договору дарування № 74 від 10.02.2017, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В., право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 перейшло від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 . На час укладення правочину квартира АДРЕСА_4 складалась із трьох житлових кімнат загальною площею 110,4 кв.м. та житловою 58,0 кв.м.

Так, власником квартири АДРЕСА_2 з 10.02.2017 став ОСОБА_1 .

З цього часу у Державному реєстрі наявна інформація стосовно внесення змін у вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), а саме 25.07.2018 Державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Зоткіним С.В. прийнято рішення № 42218575 яким внесено зміни у вказаний об`єкт, а саме: загальна площа змінена зі 110,4 кв.м. на 152,8 кв.м. житлова площа змінена з 58,0 кв.м. на 90,1 кв.м. об`єкт змінено з 3 - кімнатної квартири на 4 - кімнатну.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21.09.2021 року у справі №638/14595/18 скасовано рішення Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Гаспаряна Г.А. про державну реєстрацію змін в об`єкт нерухомого майна (індексний № 32534206 від 24.11.2016), яким внесено зміни в об`єкт «квартира АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); скасовано рішення Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Зоткіна С.В.. про державну реєстрацію змін в об`єкт нерухомого майна (індексний № 42218575 від 25.07.2018), яким внесено зміни в об`єкт «квартира АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнано недійсним та скасовано договір дарування, серія та номер: 799, виданий 29.11.2016, видавник: ПН ХМНО Непочатих В.В., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про дарування об`єкту нерухомого майна «квартири АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнано недійсним та скасовано договір дарування, серія та номер: 74, виданий 10.02.2017, видавник: ПН ХМНО Непочатих В.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , про дарування об`єкту нерухомого майна «квартири АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Також зазначеним рішенням встановлено, що замовником самочинного будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.01.2021 року у іншій справі № 638/14595/18 позовні вимоги Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 треті особи: державні реєстратори Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Гаспарян Гамлет Аветікович, ОСОБА_5 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та визнання правочинів недійсними задовольнити повністю.

Скасувати Рішення Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Гаспаряна Г.А. про державну реєстрацію змін в об`єкт нерухомого майна (індексний № 32534206 від 24.11.2016), яким внесено зміни в об`єкт «квартира АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Скасувати Рішення Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Зоткіна С.В.. про державну реєстрацію змін в об`єкт нерухомого майна (індексний № 42218575 від 25.07.2018), яким внесено зміни в об`єкт «квартира АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнати недійсним та скасувати Договір дарування, серія та номер: 799, виданий 29.11.2016, видавник: ПН ХМНО Непочатих В.В., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про дарування об`єкту нерухомого майна «квартири АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнати недійсним та скасувати Договір дарування, серія та номер: 74, виданий 10.02.2017, видавник: ПН ХМНО Непочатих В.В., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , про дарування об`єкту нерухомого майна «квартири АДРЕСА_2 » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на користь Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в особі Харківської міської ради судовий збір у розмірі 7048,00 гривень по 2643,0 гривень з кожного (а.с. 109-108 т. 1).

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Внаслідок вищевказаного рішення Дзержинського районного суду від 29.01.2021 року у справі № 638/14595/18, яке наразі є чинним, відповідач втратив право власності на вищевказану квартиру (а.с. 100 т.1), однак внаслідок цього він не втратив статус відповідача за цим позовом, оскільки самочинне будівництво, яке він не спростовував, було здійснено саме ним, а тому він або за його рахунок відповідно до змісту норми ч. 4 ст. 376 ЦК України має бути знесено самочинне збудоване майно. Такий спосіб захисту права є можливим згідно до правових висновків, які були висловлені у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року у справі № 638/18616/18 (провадження 61-10762св21) (а.с. 164-180 т. 1). Однак, виходячи зі змісту принципу диспозитивності, ст. 13 ЦПК України, та невичерпності способів захисту порушених прав, що вбачається з огляду на відкритий їх перелік за змістом ст. 16 ЦК України, з урахуванням того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права на виходить поза межі здійснення цивільних прав, визначених у ст. 13 ЦК України, колегія суддів не вбачає законних підстав для втручання в це питання на стадії апеляційного розгляду справи, що відповідає принципу верховенства права, ст. 10 ЦПК України, та визначених у ст. 6 Конвенції Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, з відшкодуванням понесених позивачем судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в судах першої та апеляційної інстанції на загальну суму 4 802,50 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року скасувати.

Позов Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0050 га по АДРЕСА_1 від самочинної прибудови до квартири АДРЕСА_2 з приведенням земельної ділянки у попередній стан.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 4 802,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 липня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.