Справа № 450/431/23 Провадження № 2/450/743/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Данилів Є.О.,

секретаря судового засідання Ориняк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову):

визнати недійсним шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 09 січня 2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 24.

підстава позову (позиція позивача): у грудні 2019 року до позивача звернувся відповідач і запропонував зареєструвати шлюб. Свою пропозицію мотивував тим, що реєстрація шлюбу йому необхідна для отримання посвідки на тимчасове, а в подальшому на постійне місце проживання в Україні, а також для перебування протягом тривалого терміну на території України на законних підставах. 09 січня 2020 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 07 вересня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Причиною укладення відповідачем шлюбу з позивачем було його бажання отримати в Україні посвідку на постійне місце проживання. Так, бажаючи допомоги відповідачу, позивач погодилася на реєстрацію шлюбу з ним. При цьому, будь-яких намірів на створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя у сторін не було і немає, вони не вели і не ведуть спільного господарства, у них відсутні будь-які почуття. Не було у сторін і бажання дбати про добробут та моральний стан сім`ї. Сама реєстрація шлюбу відбулася формально, без будь-якого святкування, взяття шлюбу в церкві тощо. Сторони разом не проживали і не проживають. Посилаючись на вказані вище обставини укладення шлюбу з відповідачем без наміру створення сім`ї та набуття обов`язків подружжя, позивач просила суд визнати недійсним шлюб з відповідачкою.

позиція відповідача: у судове засідання не з`явився.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.06.2023 року відкрито провадження у справі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.09.2022 року видно, що сторони зареєстрували шлюб 09.01.2020 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 24.

Відповідно до ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України

Частиною 14 статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому ч. 14 ст. 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст.42 Сімейного кодексу України право на звернення до суду позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Згідно ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 1 ст.14 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

У відповідності до ч.1 ст.21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Відповідно до ст.36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Згідно ст.37 Сімейного кодексу України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду.

Стаття 38 Сімейного кодексу України регламентує, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.ст.22,24-26 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.40 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Як роз`яснено в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з Сімейним кодексом шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС; позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст.39 Сімейного кодексу України), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою, особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 Сімейного кодексу України).

Крім цього, як вбачається із позиції, що міститься у ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року по справі № 6-569Ісв 13, відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу, намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо.

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного кодексу України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.

Також у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року по справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту реєстрації шлюбу та до моменту звернення позивача до суду з позовом минуло 3 роки. Згідно доводів позовної заяви, причиною укладення відповідачем шлюбу з позивачем було його бажання отримати в Україні посвідку на постійне місце проживання. Так, бажаючи допомоги відповідачу, позивач погодилася на реєстрацію шлюбу з ним. При цьому, будь-яких намірів на створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя у сторін не було і немає, вони не вели і не ведуть спільного господарства, у них відсутні будь-які почуття. Не було у сторін і бажання дбати про добробут та моральний стан сім`ї. Протягом вказаного часу, фактичних шлюбних відносин не підтримували, жили окремим життям, спільного господарства не вели, один одного не утримували та спільного майна не набували.

Сторони разом не проживали і не проживають. Відповідач декілька разів приїздив в Україну, однак станом на сьогодні його місцезнаходження невідоме. Позивач, в свою чергу, ніколи не приїжджала до відповідача у США.

Вказані вище обставини підтверджені показами свідків: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , які долучені до матеріалів справи.

Таким чином враховуючи стосунки сторін до шлюбу, значну тривалість останнього, поведінку сторін під час шлюбу та ставлення один до одного, відсутність спільного побуту, суд приходить до висновку про укладення сторонами шлюбу без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя та його фіктивність.

В зв`язку з цим, позов підлягає задоволенню, а укладеним між сторонами шлюб - визнанню недійсним на підставі ч.2 ст.42, ст.44 Сімейного кодекс України від дня його державної реєстрації.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 259, 263 - 265 ЦПК України, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110, 112, 113 СК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 09 січня 2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 24, - визнати недійсним від дня його державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. понесених нею судових витрат за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 21.11.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів