Справа № 303/9382/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Фазикош Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2023 року, постановлену суддею Заболотним А.М. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації

встановив:

У жовтні 2023 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2023 року позовну заяву ПрАТ «Страхова група «ТАС» залишено без руху для усунення недолік. Зокрема, позивачу слід визначитися з особою відповідача шляхом надання суду нової редакції позовної заяви з відповідною її копією для відповідача, оскільки, судом встановлено розбіжність в анкетних даних відповідача.

12 жовтня 2023 року позивачем на усунення недоліків безпосередньо до суду подано нову редакцію позовної заяви з відповідними додатками.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2023 року позовну заяву ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації визнано неподаною та повернуто позивачу, з посиланням на те, що подавши позов в електронній формі, в подальшому усі наступні документи мають подаватися позивачем у відповідності до ч. 9 ст. 43 ЦПК України.

Роз`яснено позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ПрАТ «Страхова група «ТАС» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ухвалою суду від 09.10.2023 позивачу було визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви, а саме, суд запропонував позивачу визначитися з особою відповідача шляхом надання нової редакції позовної заяви з відповідною її копією для відповідача. Враховуючи зазначені способи усунення недоліків позовної заяви, позивач склав нову редакцію позовної заяви та на вимогу суду надав їх до суду.

Крім того, у зв`язку з тим, що суд просив надати нову редакцію позовної заяви з відповідною її копією для відповідача, суду було направлено два примірники: для суду та копія для відповідача.

Враховуючи, що необхідно було подати два примірника позовної заяви, а в підсистемі «Електронний суд» не можливо в тому ж провадженні зробити нову позовну заяву та подати до суду, позивачем було роздруковано позовну заяву, підписано власноруч та разом з заявою на виконання ухвали, направлено до суду через засіб поштового зв`язку «Укрпошта» 12.10.2023. Тобто, позивач виконав ухвалу від 09.10.2023 вчасно.

Зазначає, що в ухвалі суду про залишення без руху позовної заяви не конкретизовано способу усунення недоліків такої, а тому позивач виконав ухвалу на власний розсуд, надіславши нову редакції позовної заяви засобами поштового зв`язку.

Вважає, що суд безпідставно застосував вимоги ч. 9 ст. 43 ЦПК України, оскільки, вказана норма передбачає подання в електронні формі заяв по суті, клопотання та письмові докази, а тому не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (перше речення абзацу десятого пункту 9 мотивувальної частини рішення суду від 30 січня 2003року № 3-рп/2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 2 ст. 2 ЦПК України зазначеної статті вказано, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, звернувся до суду першої інстанції з позовом через підсистему «Електронний суд», який був залишений без руху 09.10.2023 з підстав розбіжностей відомостей щодо відповідача.

12.10.2023 заявник надав виправлену позовну заяву в паперовому вигляді з додатками для відповідача, однак, зважаючи на не виконання вимог ч. 9 ст. 43 ЦПК України, суд першої інстанції повернув позов ПрАТ «Страхова група «ТАС».

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на наступне.

Так, ч. 9 ст. 43 ЦПК України, передбачено, що якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Отже, суд вважав, що позивач повинен був усунути недоліки в електронній формі через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" або звернутися до суду з відповідним клопотанням щодо надання дозволу на усунення недоліків в паперовому вигляді, та відповідно усунути недоліки в паперовому вигляді.

При цьому, залишаючи без руху позов, суд вказав, що у разі усунення недоліків, позивачу необхідно надати позовну заяву разом із копіями для відповідача.

Разом з тим, відповідно до частин 5-7 ст. 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Таким чином, суд першої інстанції, зобов`язавши позивача надати позов з відповідними копіями для інших учасників, не роз`яснив порядок усунення недоліків у відповідності до ч. 9 ст. 43 ЦПК України, не врахував відсутність реєстрації відповідача в Електронному кабінету ЄСІТС.

При цьому позивачем в свою чергу виконано вимоги ухвали та надано позов на усунення недоліків у відповідності до вимог ухвали від 09.10.2023, який судом не перевірено та не зазначено, що вжиті позивачем заходи не свідчать про виконання вимог суду, а з формальних, тобто невідповідності способу подання підстав, повернуто позов.

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Також ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії").

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

Отже, ухвала суду першої інстанції обмежує права позивача та перешкоджає йому у доступі до правосуддя.

За вказаних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави, передбачені процесуальним законом для визнання позовної заяви неподаною й її повернення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, а тому, оскаржувана ухвала в силу вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379, 381-384, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді