Справа №592/9744/23
Провадження №2-з/592/38/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Алфьоров А.М. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бондаря Валерія Миколайовича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Бондар В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що з 12.05.2000 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.07.2022 р. шлюб між ними був розірваний. В період шлюбу ОСОБА_1 в інтересах сім`ї за кредитні кошти був придбаний будинок та земельна ділянка вартістю 341710 грн. відповідно до договору купівлі-продажу від 24.03.2007 р. посвідченого приватним нотаріусом Нагорною Н.В. зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1259 та в подальшому оформлений на відповідача. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 , що має намір продати будинок та земельну ділянку, яка є спільною сумісною власністю, майже щодня приходять покупці оглядати будинок, де ОСОБА_1 проживає, де знаходяться його речі, ОСОБА_2 зняла ОСОБА_1 з реєстрації, незважаючи на те, що іншого житла в нього немає, тому та у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони на відчуження спірного будинку може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до договору поділу майна подружжя від 15.10.2026 р. все майно, яке було придбано під час шлюбу стало власністю ОСОБА_2 під впливом тяжких обставин, тому ОСОБА_1 має намір звернутися в суд з позовом про визнання договору по поділу майна подружжя недійсним на підставі того, що він був вчинений під впливом тяжких обставин, позов буде подано у термін визначений законодавством. Просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_1 та приватизованої земельної ділянки, площею 0,0962 га., кадастровий номер :09:011:0005 до вирішення справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали заяви та позовної заяви, приходить до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. надано роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову не може бути спрямованим на безпідставне обмеження конституційних прав. Тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адвокатом Бондарем В.М. не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 умисно вчиняються дії спрямовані на відчуження майна, задля уникнення виконання можливого рішення суду. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бондаря Валерія Миколайовича про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 та адвокату Бондарю В.М. для відома.

Ухвала судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.М. Алфьоров