Справа № 381/1506/23
Провадження №2/369/4496/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А. Я.

при секретарі Ведмеденко Н. М.

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мамчика Дмитра Олеговича про стягнення судових витрат у цивільній справі ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та винагороди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та винагороди.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.09.2023 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

14.11.2023 року за вх. № 53958 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мамчика Дмитра Олеговича, в якій він, посилаючись на положення ст. ст. 133-142, 270 ЦПК України, просив відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я. перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та винагороди, у зв`язку з чим відповідачем було понесено витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 6 000 грн, що у відповідності до ст. 133 ЦПК України, є судовими витратами та які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. У підтвердження понесених відповідачем судових витрат адвокат надав до суду копію договору про надання правової допомоги № 2809/20 від 28.09.2020 року, копію додаткової угоди № 7 від 20.10.2023 року до договору про надання правової допомоги № 2809/20 від 28.09.2020 року, акт здачі-приймання наданої правничої допомоги до договору про надання правової допомоги № 2809/20 від 28.09.2020 року.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

У ч. 1 ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.06.2023 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.09.2023 року о 09:30 год.

26.07.2023 року за вх. № 35419 від позивача - ОСОБА_2 до суду надійшла заява про залишення його позовної заяви без розгляду.

У судове засідання, призначене на 29.09.2023 року, жоден з учасників провадження не з`явився, однак судом було вирішено клопотання позивача, про залишення його позову без розгляду та ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.09.2023 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Проте, 23.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мамчика Дмитра Олеговича, до суду надійшов відзив на позовну заяву, тобто після залишення позовної заяви без розгляду.

14.11.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мамчика Дмитра Олеговича, до суду надійшла заява про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та винагороди.

Таким чином встановлено, що представником відповідача було поданозаяву про стягнення судових витрат та докази понесення витрат на праву допомогу з порушенням приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки розгляд справи було завершено 29.09.2023 року.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вказаної статті мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду заяву про розподіл судових витрат по справі, подану після визначеного ч. 8 ст. 141ЦПК України граничного строку для її подання, тобто після закінчення судових дебатів та після ухвалення рішення по справі.

Вивчивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає залишення без розгляду у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що представником відповідача було пропущено п`ятиденний строк подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, та питання про поновлення пропущеного строку сторона відповідача не ставить та про поважність причин пропуску вказаного строку не вказує, а відтак суд вважає, що наявні підстави для залишення заяви сторони відповідача без розгляду.

Керуючись ст.ст. 137, 138, 141, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мамчика Дмитра Олеговича про стягнення судових витрат у цивільній справі ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та винагороди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Андрій ВОЛЧКО