ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1338/22 Номер провадження 22-ц/814/3049/23Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю.О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Прядкіної О.В.

за участю секретаря Стеценка В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ніколаєнко Вікторії Валеріївни, яка представляє відповідачку ОСОБА_1 ,

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року та додаткове рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2023 року, ухвалені суддею Ощинською Ю.О.,

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві приватної власності та використання земельною ділянкою за цільовим призначенням.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві приватної власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 видалити дерева, які розташовані вздовж спільної межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на відстані менше 4 метрів, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві приватної власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням, - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 видалити дерева, які розташовані вздовж спільної межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на відстані менше 4 метрів.

Вирішено питання про судові витрати зі сплати судового збору.

Додатковим рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ковтуна М.В. про ухвалення додаткового рішення у цій справі задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

На рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга представником відповідача адвокатом Ніколаєнко В.В., в якій вона просить скасувати рішення та додаткове рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд при вирішенні спору застосував до правовідносин державні будівельні норми, які станом на час обстеження комісією земельних ділянок сторін втратили чинність.

Крім того не взяв до уваги, що дерево горіх, яке на думку позивачки завдавало руйнування прибудові до сараю, вже видалене, а породи інших дерев та їх розміри не встановлені, що підтверджено листом Виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 30.12.2022 № 5375/02-33 та додатку до нього «Викопіювання із топографо-геодезичної підоснови…» (аркуші справи 106,107).

Вважає неналежним доказом лист Виконавчого комітету Пирятинської міської ради № Н-02- -55/221 від 13.09.2022, на який послався місцевий суд у рішенні, оскільки в ньому не зазначено склад комісії, яка проводила обстеження домоволодінь; не вказано про наявність чи відсутність свідків, кількість та розташування насаджень, а відомості про відстань від господарської споруди позивача до горіха відповідача зазначена приблизно 2 м, що свідчить про огляд земельної ділянки комісією через паркан між ділянками.

Судом не встановлено, що дерева, які розташовані на території домоволодіння відповідача, дійсно задають руйнування прибудові до сараю позивачки, не доведено кількість дерев, яку необхідно знести відповідачу, а також не доведено порушення відповідачем прав позивачки як землекористувача, враховуючи, що горіх, який начебто завдавав руйнувань прибудові до сараю позивачки, вже видалений.

Зазначає, що знесення дерев на земельній ділянці відповідачки є крайньою мірою і за відсутності використання інших передбачених законодавством заходів усунення вказаних порушень його застосування є передчасним і невиправданим.

Також відповідачка вважає необґрунтованим додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що додаток до договору №б/н про надання правової допомоги від 22.10.2022 не підписаний сторонами, що свідчить про відсутність погодження тарифів сторонами договору.

Від учасників справи не надходили відзиви на апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду від 07.11.2023доручено Пирятинському районному суду Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції в приміщенні цього ж суду та участь у ній адвоката Ковтуна Миколи Васильовича, який представляє позивача ОСОБА_2 , у судовому засіданні, яке відбудеться в режимі відеоконференції, у приміщенні Полтавського апеляційного суду за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 17, зал судового засідання № 3, о 15:20 19 грудня 2023 року.

Розгляд цієї цивільної справи о 15:20 19 грудня 2023 також призначено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), за участі адвоката Ніколаєнко Вікторії Валеріївни, яка представляє відповідача ОСОБА_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

Роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Відповідно до ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

До залу судового засідання Пирятинського районного суду Полтавської області з`явилися позивачка ОСОБА_2 , її представник адвокат Ковтун М.В.

У судове засідання, яке призначено в режимі відеоконференції власними технічними засобами поза межами приміщення суду, заявилась представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Ніколаєнко В.В.

Відповідачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи через свого представника.

Третя особа Пирятинська міська рада Полтавської області до суду апеляційної інстанції представника не направила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надіслала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Отже неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, представника позивача, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 серпня 2020 року, виданого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Репях Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-559, ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що успадковуються, в цілому складаються з: житлового будинку «А-1», сараю «Б», погреба під «Б», прибудови «б», сараю «В», прибудови «в», убиральні «Г», гаража «Д», огорожі № 1-4, зливної ями № 5, вимощення І, що розташований в АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок зареєстровано за позивачкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 7,8).

Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці комунальної власності Пирятинської територіальної громади в особі Пирятинської міської ради Полтавської області площею 0,0699 га, категорія вказаної земельної ділянки землі житлової та громадської забудови, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 та складається з житлового будинку А-1, житловою площею 38,0 кв.м, загальна площа 69,3 кв.м, гаража Б, погребу В, вбиральні Г, огорожі №1-6, зливної ями №7, колодязя №8, розташованих на земельній ділянці Пирятинської місьокї ради Полтавської області, площею 0,0518 га, що підтверджується копію свідоцтва про право на спадщину за законом. Право власності на вказане в свідоцтві про право на спадщину майно зареєстровано за відповідачкою у КП «Лубенське МРБТІ» (а.с. 62-64).

Земельна ділянка, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 , має спільну межу довжиною 27,00 метрів з земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 та належить відповідачеві ОСОБА_1 . Вздовж вказаної межі розташовані належні позивачці гараж та прибудова до сараю. Вздовж вказаної межі на відстані близько 2,0 м від останньої росте горіх, а на відстані 1,0 м від спільної межі - черешня, шовковиця та персик. Всі зазначені дерева належать відповідачу. Через близьке розміщення до спільної межі вказаних дерев, дерево горіх вже завдає руйнування належної їй прибудови до сараю, а інші дерева незадовго спричинять руйнування іншого належного позивачу майна та відбудеться затінення частини земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні. У зв`язку з чим позивачка звернулася до Пирятинської міської ради Полтавської області з відповідною заявою,.

09.09.2022 року було проведено обстеження належного їй домоволодіння та встановлено порушення відповідачем Державних будівельних норм України Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій», згідно з якими відстань від сусідніх ділянок садибної забудови до стовбурів дерев, які висаджуються, повинна бути не менш як 4-6 метрів та зобов`язано відповідача в місячний термін перенести саджанці на нормативну відстань, а саме: 4-6 метрів від спільної межі, а горіх взагалі прибрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що дерева на земельній ділянці відповідачки порушують державні будівельні норми та створюють перешкоди позивачці у користуванні її земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право, і відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

У відповідності зі ст. 152 цього ж Кодексу, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки.

Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно до ст. 104 ЗК власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

На підставі ст. 106 ЗК власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зазначено, що охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

На території населеного пункту процедуру видалення дерев, кущів, газонів і квітників (далі - зелені насадження) визначає Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1045 від 01.08.2006 року, в якому зазначено при яких обставинах здійснюється видалення зелених насаджень.

Відповідно до п. 10 Порядку видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

Згідно ст.105 ЗК України у разі проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо це є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням .

Відповідно до вимог п. 3.25 ДБН 360-92**, які діяли до 01.10.2019 року, та наказом від 26.04.2019 № 104 затверджено ДБН Б.2.2-12:2019 Планування і забудова територій, відстань від сусідніх ділянок садибної забудови до стовбурів дерев, які висаджуються, повинна бути не менш як 4 - 6 м. залежно від величини їх крони, а до чагарників 0,7 - 1 м.

У п. 4.13 ДБН Б.2.4-1-94, які діяли до 01.10.2019, та наказом від 26.04.2019 № 104 затверджено ДБН Б.2.2-12:2019 Планування і забудова територій, зазначено, що відстань від будинків та споруд до дерев належить приймати на відстані 5 м від зовнішніх стін будівель та споруд, меж сусідніх ділянок до стовбура дерева. В примітці зазначено, що наведені нормативи стосуються дерев з діаметром крони не більше 5 м і повинні бути відповідно збільшені для дерев з кроною більшого діаметра, при цьому дерева не повинні заважати проїзду і роботі пожежних автомобілів.

Статтею 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок, крім інших обов`язків, зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до статті 152 ЗК України та статті 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

До позовної заяви позивачкою додано лист виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 13.09.2022 №Н-02-55/221 на звернення ОСОБА_2 від 23.08.2023 за № Н-02-55/221 від 23.08.2022, в якому зазначено, що 09.09.2022 року проведено огляд належного ОСОБА_2 домоволодіння та під час огляду комісією встановлено, що на території суміжного домоволодіння по АДРЕСА_2 росте великий горіх, на віддалі близько 2,0 м від належної позивачу господарської споруди, що суперечить Державним будівельним нормам України п. 6.1.41 Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій» (відстань від сусідніх ділянок садибної забудови до стовбурів дерев, які висаджуються, повинна бути не менш як 4,0-6,0 м) та завдає руйнування будівлі (через близьке розміщення значної кореневої системи дерева до фундаменту сараю, його зовнішня цегляна стіна відійшла від вертикалі та похилилася, існує загроза обвалу). Вказано, що гілля цього дерева, які звисали на подвір`ям позивачки на її прохання були раніше обпиляні. Також встановлено, що на присадибній ділянці сусідки ОСОБА_1 вздовж спільної межі та на віддалі до 1,0 м висаджені саджанці плодових дерев (черешня, шовковиця та персик), що також суперечить вище вказаній нормі. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 зобов`язано в місячний термін перенести саджанці на нормативну відстань, а саме: 4,0-6,0 м від спільної межі, а горіх взагалі прибрати. Також рекомендовано із метою уникнення конфліктних ситуацій на побутовому підґрунті у подальшому всі питання вирішувати на засадах добросусідства та взаємоповаги. В разі невиконання сусідкою вимог рекомендовано позивачці звернутися до суду задля вирішення спірного питання (а.с. 15, 24).

Аналогічний за змістом лист був надісланий виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області відповідачці ОСОБА_1 (а.с. 85).

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.12.2023 залучено до участі у цій справі Пирятинську міську раду Полтавської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Зобов`язано Пирятинську міську раду Полтавської області провести повторне обстеження домоволодінь сторін ОСОБА_2 , розташоване по АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_2 , на предмет проведення замірів з фотофіксацією розміщення дерев по відношенню до земельної ділянки позивача ОСОБА_2 . Повідомити належним чином сторін про час та дату проведення обстеження. Сторонам забезпечити безперешкодний доступ до території належних їм домоволодінь (аркуш справи 91-92).

На виконання вказаної ухвали виконавчий комітет Пирятинської міської ради надав суду викопіювання із топографо-геодезичної підоснови м. Пирятин із позначенням частини пл. Хмельницького ОСОБА_3 та АДРЕСА_2 та фотоматеріали проведення повторного обстеження домоволодіння сторін.

За інформацією виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, наданої у листі від 30.12.2022 № 5375/02-33, повторне обстеження домоволодіння сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проведено 28.12.2022. У присутності ОСОБА_1 та її свідків проведені заміри з фотофіксацією розміщення дерев на території її подвір`я по відношенню до спільної межі з земельною ділянкою ОСОБА_2 . Відповідно проведено обстеження домоволодіння ОСОБА_2 з фотофіксацією розміщення гаража з прибудовою та додатково дерева (горіх), що знаходиться на її подвір`ї, на листя якого скаржиться ОСОБА_1 . Зазначено, що це дерево розташоване на віддалі 5,88 м від спільної межі з домоволодінням ОСОБА_1 , що відповідає нормативам ДБНУ Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій» (відстань від сусідніх ділянок садибної забудови до стовбурів дерев, які висаджуються, повинна бути не менш як 4,0-6,0 м) (а.с. 106-113).

Крім цього судом першої інстанції за клопотанням позивачки було залучено для надання пояснень спеціалістів Виконавчого комітету Пирятинської міської ради, які проводили обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також наукового співробітника НПП «Пирятинський», кандидата біологічних наук ОСОБА_6 , якими підтверджено викладені позивачкою обставини.

Отже позивачкою ОСОБА_2 доведено належними і допустимими доказами те, що дерева, розташовані на території домоволодіння відповідачки вздовж спільної межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , створюють перешкоди у користуванні позивачкою належної їй земельної ділянки.

Тоді як відповідачка ОСОБА_1 , заперечуючи проти позовних вимог, не надала належних і допустимих доказів на підтвердження свої заперечень та спростування позовних вимог.

Відповідачка стверджує, що спиляла горіх, який росте у її дворі та про який зазначено в листі виконавчого комітету Пирятинської міської ради №Н-02-55/221 від 13.09.2022, надавши на підтвердження вказаної обставини відповідні фотоматеріали (а.с. 101-102).

Однак доказів того, що на виконання вимог виконавчого комітету Пирятинської районної ради нею перенесено інші саджанці на нормативну відстань, а саме: 4-6 метрів від спільної межі, відповідачкою не надано.

Крім того стовбур та коріння горіху, який може завдати руйнування будівлям позивачки, не видалені.

Посилання представника відповідачки на відсутність необхідності перенесення саджанців, оскільки вони не завдають шкоди, не заслуговують на увагу, так як коренева система саджанців плодових дерев черешні, шовковиці та персику, висаджених вздовж спільної межі та на віддалі до 1,0 метру, які не пересаджені на відповідну відстань, хоча і не може завдати значної шкоди, проте їхня крона в майбутньому буде затіняти сусідню земельну ділянку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та зобов`язання ОСОБА_1 видалити дерева, які розташовані вздовж спільної межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на відстані менше 4 метрів.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки стосовно недоведеності позовних вимог спростовуються наявними у справі доказами, які проаналізовані судом першої інстанції та не спростовані стороною відповідача, дублюють заперечення проти позову, тому не заслуговують на увагу колегії суддів.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд застосував недіючі на момент обстеження домоволодінь сторін норми ДБН 360-92**, ДБН Б.2.4-1-94, не заслуговують на увагу, враховуючи те, що наказом від 26.04.2019 № 104 замість вказаних ДБН затверджено ДБН Б.2.2-12:2019 Планування і забудова територій, які діяли на час проведення обстежень домоволодінь сторін, та ними також передбачено, що відстань від сусідніх ділянок садибної забудови до стовбурів дерев, які висаджуються, повинна бути не менш як 4 - 6 м. залежно від величини їх крони, а до чагарників 0,7 - 1 м.

Відстань від будинків та споруд до дерев належить приймати на відстані 5 м від зовнішніх стін будівель та споруд, меж сусідніх ділянок до стовбура дерева.

Наведені нормативи стосуються дерев з діаметром крони не більше 5 м і повинні бути відповідно збільшені для дерев з кроною більшого діаметра, при цьому дерева не повинні заважати проїзду і роботі пожежних автомобілів.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції про стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідачки послалася на те, що додаток до договору №б/н про надання правової допомоги від 22.10.2022 не підписаний сторонами, що свідчить про відсутність погодження тарифів сторонами договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів встановила, що згідно матеріалів справи інтереси позивачки ОСОБА_2 в суді першої інстанції представляв адвокат Ковтун М.В. за договором про надання правничої допомоги б/н від 22.10.2022 (а.с. 134-135).

Згідно пункту 1.1. вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту у цивільному провадженні за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. За умовами Договору клієнт зобов`язаний оплачувати послуги Адвоката.

Відповідно до укладеного Додатку до договору № б/н від 22.10.2022, копія якого надана суду першої інстанції, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання Адвокатом правової допомоги у розмірі 4000 грн. (а.с. 133).

Згідно розрахунку витрат на правову допомогу від 30.01.2022, адвокатом Ковтуном М.В. надано позивачці послуги з пошуку та ознайомлення з нормативними матеріалами, що регулюють відповідні правові відносини, з матеріалами судової практики України по вирішенню аналогічних спорів; надання Замовнику відповідних консультацій з предмета спору; підготовка позовної заяви 1 година -1000 грн; ознайомлення з відзивом на позов та додатками, аналіз позиції відповідача 1 год 1000 грн; участь у судових засіданнях протягом тривалості засідань 2000 грн. (а.с. 132).

Позивачкою за надані послуги адвоката сплачено винагороду в загальній сумі 4000 грн.(1000 грн. за складання позову, 3000 грн згідно договору б/н від 22.10.2022) (а.с.16, 131).

Відповідно до положення частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно п. 13 ч. 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

У ч. 1 ст. 133 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вищезазначеного, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Врахувавши наведені положення закону та надані стороною позивача докази, суд першої інстанції, з урахуванням доводів представника відповідача щодо не співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу виконаній адвокатом роботі та наданими ним послугами, дійшов правильного висновку про зменшення розміру витрат, які просив стягнути представник позивача з відповідачки на користь ОСОБА_2 , стягнувши 3500 грн. витрат на правничу допомогу.

Посилання представника відповідачки адвоката Ніколаєнко В.В. в апеляційній скарзі на те, що додаток до договору б/н про надання правничої допомоги від 22.10.2022 не підписаний сторонами, не заслуговують на увагу, оскільки представником позивача суду надана належним чином завірена копія вказаного додатку до договору, що є належним доказом на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу (а.с. 133).

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. При цьому судом враховано, що стороною позивача надано належні та допустимі докази на підтвердження складу та розміру витрат, які понесла позивачка з оплатою правової допомоги, а стягнута судом з відповідачки на користь позивачки сума в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга на рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції залишається без задоволення, а оскаржувані рішення суду без змін.

Керуючись статтями 368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Ніколаєнко Вікторії Валеріївни, яка представляє відповідачку ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року та додаткове рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28.12.2023.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

О.В.Прядкіна