Провадження №2/523/1532/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, під час проведення підготовчого судового засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_3 25.09.2022р. звернулась до суду з позовними вимогами в яких просила:

визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 ;

надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації матері, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька, ОСОБА_4 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з 18.02.2017р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Під час шлюбу у них народилась дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 14.09.2022р. шлюб між нею та ОСОБА_4 був розірваний, а малолітня дитина залишилась проживати разом з матір`ю, ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності матері позивачки. Нею були створені усі належні умови для комфортного мешкання, відпочинку та розвитку дитини. Наразі між нею та відповідачем існує спір стосовно визначення місця проживання дочки, так як вони не дійшли спільної згоди про місце її проживання, що стало підставою для звернення до суду.

Від представника відповідача - адвоката Шиєнкова Я.Є. до суду надійшла заява в якій ОСОБА_4 , через свого представника, повністю визнав позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.74-75).

Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради склав висновок від 22.06.2023р. на розв`язання спору.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.10.2022р. було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та зобов`язано орган опіки та піклування надити висновок на розв`язання спору.

Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 22.06.20223р. прийняв висновок № 903/01-11.

Ухвалою суду від 06.07.2023р. за заявою представника позивачки позовні вимоги в частині вимог про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини були залишені без розгляду.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Її представник - адвокат Гусаров О.Л. направив до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги про визначення місця проживання дитини, просив провести розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява його представника - адвоката Шиєнкова Я.Є. про розгляд справи за їх відсутності (а.с.101-102).

Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради не забезпечив участь своїх представників у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Неявка представника не перешкоджає розгляду справи.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 18.02.2017р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у сторін народилась дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2022р. (справа № 522/8307/22) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був розірваний.

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в кв. АДРЕСА_2 . Вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_6 , матері ОСОБА_3 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31.03.2017р.

Нотаріально посвідченою заявою від 13.09.2022р. ОСОБА_6 надала згоду на проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у належній їй на праві власності квартирі.

За твердженням позивачки, після розірвання шлюбу, малолітня ОСОБА_5 проживає разом з нею у вказаній вище квартирі.

Згідно довідки Одеського національного морського університету №66 від 12.09.2022р. ОСОБА_3 з 16.12.2019р. до 09.09.2022р. перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. З 05.07.2022р. стала до роботи з 01.08.2022р. перервавши відпустку по догляду за дитиною.

З довідки наданої Студією психології «Нове покоління» дитина ОСОБА_7 , 2019 року народження відвідує комплекс занять в студії психології з грудня 2021р. До студії дитину приводить мати, ОСОБА_3 , бабуся, ОСОБА_6 та дідусь, ОСОБА_8 . Дитина завжди охайна, бадьора.

ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

За інформацією, повідомленою представником ОСОБА_4 , проте документально не підтверджено, останній на теперішній час перебуває у лавах ЗСУ.

Висновком № 903/01-11 від 22.06.2023р. про доцільність визначення місця проживання дитини, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_3 .

Надаючи висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини, орган опіки та піклування виходив з того, що ОСОБА_3 має позитивні характеристики з місця роботи, має постійний дохід. Малолітня ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю та у відповідність до складеного акту оцінки потреб сім`ї/особи, встановлено, що мати дитини, ОСОБА_3 здатна виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дочкою.

Батько дитини - ОСОБА_4 надав згоду органу опіки та піклування на проживання його дочки, ОСОБА_5 , разом з матір`ю - ОСОБА_3

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

Відповідно до частини першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

В силу віку малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неможливістю сформувати свою власну думку, вирішення спору у даній справі проводилось судом без урахування її думки.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Як було встановлено судом та визнається сторонами, після розірвання шлюбу (2022р.) подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинили подружні стосунки. З того часу малолітня ОСОБА_7 почала проживати разом з матір`ю в кв. АДРЕСА_2 . При цьому забрані по справі докази вказують на те, що ОСОБА_3 сумлінно ставилась та ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечує свою доньку всіма необхідними умовами, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дочки.

Зважаючи на викладене, оцінюючи зібрані у справі докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, дотримуючись справедливої рівноваги між інтересами малолітньої дитини поряд з інтересами її батьків, суд дійшов висновку, що найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_9 буде встановлення місце її проживання разом з матір`ю, ОСОБА_3 .

При цьому суд наголошує, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у її житті та розвитку, має право спілкуватися та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дівчинка буде проживати.

Одночасно, суд звертає увагу ОСОБА_3 про недопущення у перешкоджанні у побаченнях ОСОБА_4 з дочкою.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, доведеними, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 07 липня 2023р.

Суддя