Провадження №2/369/7453/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області у Дубас Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та повернення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та повернення безпідставно набутих грошових коштів.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд застосувати заходи забезпечення позову якими накласти арешт на будь-яке рухоме та нерухоме майно (активи) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП № НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Застосувати заходи забезпечення позову якими накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обґрунтував тим, що 19.01.2022 року, між мною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, РНОКПП № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, РНОКПП № НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 було укладено попередній договір до основного договору про купівлю-продаж частини будинку та частини земельної ділянки.

Відповідно до умов попереднього договору: ОСОБА_2 (продавець) зобов`язувалась продати мені (покупцю), а я (покупець) зобов`язувався купити та прийняти у ОСОБА_3 (продавця) 1/2 частку житлового будинку та І/г частку відповідної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк виконання попереднього договору був визначений не пізніше 01 березня 2022 року. Не пізніше 01.03.2022 року ОСОБА_2 зобов`язана була продати йому частину будинку, а він повинен був придбати (купити) з попередньо обумовлену суму частину будинку та земельної ділянки та прийняти їх у власність.

Також відповідно до умов попереднього договору, він (покупець) передав, а ОСОБА_2 (продавець) отримала від нього (покупця) грошові кошти у сумі 1273500 (один мільйон двісті сімдесят тисяч п`ятсот) гривень, як аванс в рахунок оплати майбутнього (основного) договору купівлі-продажу частини будинку, що на момент укладання попереднього договору (січень 2022 року) становило 45000 доларів США.

Укладений ними попередній договір передбачав також певну стимулюючу (забезпечувальну) санкцію в разі відмови ОСОБА_2 (продавця) від укладання основного договору купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки, а саме сплати мені (покупцю) неустойки (штрафу) у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

24.02.2022 року почалась війна (загальновідома обставина, яка не потребує окремого доказування).

У строки, визначені попереднім договором (не пізніше 01.03.2022 року) основний договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки укладений не був.

Переданий ОСОБА_2 (продавцю) аванс у розмірі 1273500 гривень та неустойка (штраф) у розмірі 100 000 доларів США або відповідний еквівалент у гривні мені повернуто та сплачено ОСОБА_2 не було.

З урахуванням обставин війни (обставин непереборної сили) за які, ані я, ані ОСОБА_2 не відповідали, він не наполягав на укладанні основного договору (договору купівлі-продажу) у суворо визначені строки. До останнього моменту він зберігав ініціативу укладання основного договору.

Проте пізніше він дізнався, що ОСОБА_2 були вчинені протиправні дії з метою невиконання та ухилення від виконання зазначеного попереднього договору та укладання основного договору.

Так, 29.07.2022 року, коли війна в Україні продовжувалась та так само діяв режим воєнного стану, відповідачка вчинила односторонній правочин дарування, яким подарувала будинок АДРЕСА_1 своїй рідній дочці ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 було вчинено фраудаториний правочин, який був направлений на створення штучних перешкод (неможливості) виконання основних зобов`язань за попереднім договором, подальшого укладання основного договору (договору купівлі-продажу), повернення сплаченого авансу та сплати неустойки (штрафу) за невиконання умов попереднього договору.

В серпні 2022 року він вимушений був звернутись з позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.05.2023 року у цивільній справі № 369/7251/22, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2023 року мій позов задоволено частково:

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, укладений між відповідачкою ( ОСОБА_2 ) та її донькою ОСОБА_4 , посвідченого 29 липня 2022 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Тимчуком Володимиром Олександровичем;

Скасовано рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Тимчука В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 64342036 від 29 липня 2022 року та скасовано записи про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,15 га, та житловий будинок загальною площею 430,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Режим доступу в ЄДРСР: https://revestr.court.qov.ua/Review/110600397

Відповідно до інформації на сайті Київського апеляційного суду, апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.05.2023 року у цивільній справі № 369/7251/22 залишена без задоволення, а рішення суду без змін.

Отже, станом на момент подання цієї заяви, власником будинку АДРЕСА_1 та відповідної земельної ділянки під ним є саме ОСОБА_2 до якої мною пред`явлено новий позов про стягнення неустойки та повернення безпідставно набутих грошових коштів (авансу).

У цивільній справі № 369/7251/22 та відповідному рішенні суду, яке набрало законної сили, зроблені висновки (преюдиційні висновки) про те, що відчужуючи спірне майно (даруючи будинок та земельну ділянку доньці), ОСОБА_2 очевидно діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам позивача (його правам), оскільки відчуження належного їй майна (будинку та земельної ділянки) відбулося з метою невиконання умов попереднього договору.

І хоча інформація про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, укладеного ОСОБА_2 та посвідченого 29 липня 2022 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Тимчуком Володимиром Олександровичем не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, фактичним та юридичним власником зазначеного будинку є саме ОСОБА_2

ОСОБА_2 цілком має можливість без його відома внести зміни до реєстру речових прав та реєстру прав на нерухоме майно з урахуванням рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.05.2023 року у цивільній справі №369/7251/22 та вчинити новий (будь-який) правочин зі своїм майном (дарування, міни, купівлі-продажу, поруки і таке інше).

Зазначене майно є єдиним ліквідним майном, яким ОСОБА_2 може відповідати перед своїми кредиторами, зокрема перед ним.

Наразі виникла необхідність забезпечити його позов до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та повернення безпідставно набутих грошових коштів у загальній сумі 4933500 (чотири мільйони дев`ятсот триста тридцять тисяч п`ятсот) гривень.

Сума стягнення у пред`явленому ним позові (ціна позову) цілком покривається вартістю відповідного будинку та земельної ділянки.

Предметом спору у цивільній справі за моїм позовом до ОСОБА_2 є грошові кошти, а саме неустойка (штраф) у розмірі 3 660 000 грн. та повернення безпідставно набутих грошових коштів (повернення авансу) у розмірі 1 273 500 грн. Загальна сума стягнення за позовними вимогами складає 4933500 (чотири мільйони дев`ятсот триста тридцять тисяч п`ятсот) гривень.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_2 ухиляється від своїх зобов`язань, щодо виконання попереднього договору від 19 січня 2022 року.

Враховуючи, що ціна позову є значною, накладення арешту на майно є доцільним та співмірним заходом забезпечення позову.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.

Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає можливим забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що буде співмірним із позовними вимогами.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та повернення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити частково.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Суддя Тетяна ДУБАС