Справа № 274/581/23
Провадження № 2/0274/570/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" грудня 2023 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Дерманської О.В.,

представника позивача - адвоката Яремчука О.В.,

представника відповідача адвоката Потапової Т.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними, визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування-

в с т а н о в и в :

26.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги (а.с. 1-3, 115), просить:

- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.01.2004, видане Бердичівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 в частині успадкування 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.10.2012, видане приватним нотаріусом Бердичівською районного нотаріального округу Пашинським Олегом Миколайовичем на ім`я ОСОБА_3 , в частині успадкування 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який успадкував 1/6 частину квартири по АДРЕСА_2 після батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача

Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно, позивачу стало відомо про те, що право власності на квартиру за по АДРЕСА_3 зареєстровано за спадкодавцем, бабою позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року та від 10.10.2012 року видані з порушенням цивільного законодавства.

До 27 вересня 2002 року власниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 . Спадкоємцями першої черги були ОСОБА_3 -дружина померлого та ОСОБА_4 -син померлого, який був зареєстрований на момент смерті разом із спадкодавцем.

Всупереч вказаному, ОСОБА_3 не повідомила нотаріуса про сина, як спадкоємця першої черги, який прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, яка належала ОСОБА_5 .

Із цих підстав свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року у спадковій справі №112/2003, зареєстроване в реєстрі за №249 підлягає скасуванню в частині права на 1/6 частку квартири, яка належала ОСОБА_4 , який прийняв спадщину але належним чином не оформив її.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 , власниками вищевказаної квартири повинні бути двоє осіб - мати ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 по частці кожен.

В подальшому, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями першої черги були мати ОСОБА_3 та син померлого - ОСОБА_1 (оскільки він є неповнолітнім і в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину).

Однак, ОСОБА_3 не повідомила нотаріуса про іншого спадкоємця та оформила на себе 1/3 частку квартири, яка належала ОСОБА_4 , в порядку спадкування після ОСОБА_1 .

Із цих підстав, свідоцтво про право на спадщину від 10.10.2012 року, зареєстроване в реєстрі за № 1274 підлягає скасуванню, в частині права на частки квартири, яка неправомірно видана ОСОБА_3 , і належить ОСОБА_1 , який прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням того, що сам по собі факт часткового скасування свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року та від 10.10.2012 року не є належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 , позивач просить визнати за ним право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву відповідачка частково визнала позовні вимоги, вказавши наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира за вище зазначеною адресою. Право власності на 1/3 частину мати мала згідно свідоцтва про право власності від 27.01.1999 року, на 1/3 частину згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 від 20.01.2004 року та на 1/3 частину згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті сина ОСОБА_4 від 10.10.2012 року.

26.12.2021 року позивач ОСОБА_1 досяг повноліття. До цього часу його інтереси представляла його мати ОСОБА_6 законний представник неповнолітнього, яка не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття ним спадщини після смерті його батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У позовній заяві позивач зазначив, що до моменту звернення ОСОБА_2 до суду із позовом «Про тлумачення заповітів та визнання права власності на спадкове майно за заповітом» йому не було відомо про наявність зазначених вище свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих ОСОБА_7 20.01.2004 року та 10.10.2012 року.

Проте, це не відповідає дійсності.

ОСОБА_6 як законний представник неповнолітнього сина у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори в його інтересах із заявою про прийняття спадщини після смерті баби. Нотаріусом була заведена спадкова справа № 564/2015 після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , в матеріалах якої містяться копії двох свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , складені нею заповіти та інші документи. Отже, законний представник ОСОБА_6 знала про наявність цих свідоцтв, про їх зміст, коли і на підставі чого вони були видані.

Проте, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього сина не оспорювала цих свідоцтв на ім`я ОСОБА_3 ..

3 дня отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року минуло 19 років. З дня отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2012 року минуло 11 років, з дня звернення до нотаріуса після смерті ОСОБА_3 - 8 років.

На день смерті мого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , брат відповідачки та батько позивача ОСОБА_4 був зареєстрований у квартирі батьків по АДРЕСА_3 , однак з батьками не проживав, із дружиною ОСОБА_6 винаймав інше житло. Проте, вона із 1998 року з малолітніми дітьми - сином, 1992 року народження, та дочкою, 1998 року народження, проживала спільно з батьками в їх квартирі без реєстрації. Після досягнення дочкою шкільного віку, вона навчалася у Бердичівській школі № 12 до четвертого класу, потім вони переїхали до смт ОСОБА_8 .

Факт її проживання спільно з батьком на час його смерті свідчить про прийняття нею спадщини, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Отже, спадкове майно після смерті ОСОБА_5 - 1/3 частина спірної квартири згідно із законом має належати трьом спадкоємцям першої черги: їх матері, їй та брату.

Після смерті батька ні відповідачка, ані брат ОСОБА_9 не претендували на 1/3 частину квартири, що залишилися після нього. Цю квартиру заробили батьки, між ними та матір`ю була

домовленість що вона оформить спадщину на себе, а вони діти успадкують цілу квартиру Після її смерті з цієї причини вона та брат не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батька.

Про цю домовленість було відомо дружині брата ОСОБА_10 , оскільки вони всі були однією сім`єю. Батько позивача - ОСОБА_9 після смерті батька ОСОБА_5 і до дня своєї смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) протягом 10 років не вчиняв будь яких дій щодо спадщини після смерті батька, проживав окремо із своєю сім`єю до дня смерті.

З тієї ж причини вона також не вчиняла дій щодо спадкування після смерті батька. Тому, мати під час звернення до нотаріуса не вказала про наявність інших спадкоємців.

Отже, вона теж має право на частку спірної квартири після смерті батька як спадкоємець першої черги.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 27.01.2023 позивача суд звільнив від сплати судового збору.

Ухвалою судді від 10.02.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, у нотаріуса витребувано матеріали спадкових справ до майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

01.05.2023 позивач подав суду заяву про уточнення позовних вимог, яка протокольною ухвалою від 01.05.2023 прийнята судом до розгляду.

Підготовче провадження закрито протокольною ухвалою суду від 01.05.2023.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Яремчук О.В. підтримав позов, наполягає на задоволенні. Проти застосування строків позовної давності заперечив, оскільки такий строк не сплив, так як про порушення свого права він зізнався у 2022 році, а повноліття досягнув 2021 року.

У судовому засіданні 11.12.2023 представник відповідачки адвокат Потапова Т.М. подала заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у якій просила відмовити за спливом строків у позові за позовною вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 20.01.2004. У подальшому вказала, що свідоцтво про право на спадщину від 20.01.2004 не може бути визнане недійсним, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_11 спадщину прийняв після батька та ОСОБА_12 на спадщину не претендував. Не заперечила проти задоволення позову про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2012, видане приватним нотаріусом Бердичівською районного нотаріального округу Пашинським Олегом Миколайовичем на ім`я ОСОБА_3 в частині успадкування 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 право власності на цю частку квартири.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження

Відповідно до свідоцтва про народження батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, власниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 помер (а.с. 10).

Із матеріалів спадкової справи № 112 до майна ОСОБА_5 вбачається, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася дружина померлого ОСОБА_3 (а.с. 33, зворот, 43).

У матеріалах спадкової справі № 112 до майна ОСОБА_5 наявна довідка начальника будинкоуправління № 1 Бердичівського КЕЧ району від грудня 2003 р., відповідно до якої ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Разом із нею був прописаний до дня смерті чоловік ОСОБА_5 (а.с. 43, зворот).

20 січня 2004 року державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори видав ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 (а.с. 46).

У матеріалах спадкової справи № 112 до майна ОСОБА_5 відсутні відомості про інших спадкоємців, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї.

Відповідно до свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_4 , батько позивача ( а.с. 11).

Із матеріалів спадкової справи № 106/2012 до майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що спадкоємцем, яка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса була ОСОБА_3 (а.с. 82).

10 жовтня 2012 року приватний нотаріус Бердичівської міського (наразі районного) нотаріального округу Пашинський О.М. видав ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 (а.с. 93).

Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_4 мав неповнолітнього сина на час смерті мав неповнолітнього сина ОСОБА_1 .

Постановою від 13 січня 2023 року приватний нотаріус Бердичівської міського районного нотаріального округу Пашинський О.М. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 із тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину на 1/3 квартири видано ОСОБА_3 матері спадкодавця, а відомості про наявність неповнолітнього сина у спадкодавця матеріали спадкової справи не містили ( а.с. 7).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та спадкоємцем до її майна, які прийняла спадщину є ОСОБА_1 , онук та дочка померлої ОСОБА_2 , спадкоємець за заповітом (а.с. 52, зворот, 65).

Відповідно до повідомлення в.о. начальника відділу реєстрації Виконкому Бердичівської ради від 16.05.2023 ОСОБА_4 із 12.07.1996 до 30.03.2012 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Надана інформація є такою, що була внесене до бази даних з картотечних носіїв, переданих обслуговуючими підприємствами/компаніями міста Бердичів, у зв`язку із чим можуть потребувати уточнення (а.с. 137).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру № 358597 від 11.12.2023 квартира АДРЕСА_5 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 .

Норми права застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями першої черги були: мати ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , який на час смерті батька був малолітнім та в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким що прийняв спадщину, незалежно від подання заяви про прийняття спадщини.

Матеріли спадкової справи не містять відомостей про іншого спадкоємця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 таких відомостей не надала нотаріусу.

Отже ОСОБА_3 не мала права на спадкування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 (1/2 від належної спадкодавцеві 1/3 частки квартири).

За положеннями статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки ОСОБА_3 не мала права на спадкування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , - свідоцтво про право на спадщину від 10.10.2012 року, зареєстроване в реєстрі за № 1274 підлягає скасуванню, в частині права на 1/6 частки квартири, яка має належати ОСОБА_1 , спадкоємцю за законом першої черги, який спадщину прийняв.

Зважаючи, що нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку частини квартири АДРЕСА_1 , з метою ефективного захисту прав повивача, суд частково задовольняє позов та визнає за ОСОБА_1 в порядку спадкування законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє, із таких підстав.

Спадщина після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась до набрання чинності ЦК України, а отже, відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, спадкові правовідносини, щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 регулюються вимогами статей 524, 548, ЦК УРСР 1963 року.

За цими нормами спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

За положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Матеріали спадкової справи до майна ОСОБА_5 не містять документів, про запис у паспорті ОСОБА_4 або в будинковій книзі, який свідчить про те, що ОСОБА_4 був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців, після смерті спадкодавця.

Суд вважає, що повідомлення в.о. начальника відділу реєстрації Виконкому Бердичівської ради, що ОСОБА_4 із 12.07.1996 до 30.03.2012 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 не є достатнім та достовірним доказом на підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після ОСОБА_5 , оскільки повідомлення в.о. начальника відділу реєстрації містить застереження, що надана інформація є такою, що була внесене до бази даних з картотечних носіїв, переданих обслуговуючими підприємствами/компаніями міста Бердичів, у зв`язку із чим можуть потребувати уточнення.

Крім того, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто більше ніж через 9 років після смерті свого батька.

Після смерті батька, за свого життя ОСОБА_4 не звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на цю частку квартири, він не ініціював будь-якого спору щодо його права на спадкування частки квартири батька.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, ОСОБА_4 не набув прав на 1/6 частку квартири, в порядку спадкування після свого батька ОСОБА_5 . Відповідно, і позивач не набув права на спадкування 1/6 частки спірної квартири в порядку спадкування після ОСОБА_5 .

Тому, суд відмовляє у визнанні частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004, що видане Бердичівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 в частині успадкування 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 . Також, суд відмовляє і в задоволенні похідної вимоги про визнання за позивачем права власності на цю частку квартири.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову за безпідставності позовних вимог, аналізу доводам заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності до цих позовних вимог суд не наводить.

Розподіл судових витрат

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, та позовні вимоги задоволено частково, суд, пропорційно задоволеним позовним вимогам стягує із ОСОБА_2 на користь держави 2014 гривень судового збору.

Керуючись статтями 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.10.2012, що видане приватним нотаріусом Бердичівською районного нотаріального округу Пашинським Олегом Миколайовичем на ім`я ОСОБА_3 , в частині успадкування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 2014 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачка - ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 28.12.2023.

Суддя І.Ю. Хуторна