Справа № 165/1520/23
Провадження № 2/156/136/23
Рядок статзвіту № 68
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Бєлоусова А. Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

13.06.2023 з Нововолинського міського суду Волинської області до Іваничівського районного суду Волинської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що вона з відповідачем з 07.08.1993 перебуває у шлюбі, який зареєстровано Нововолинським міським відділом ЗАГС у Волинській області, актовий запис 291. Подружнє життя у сторін не склалось, вони не ведуть спільне господарство та більше п`яти років проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, тому позивачка просить шлюб розірвати.

Неповнолітніх дітей від шлюбу немає.

Позивачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, однак від її представниці ОСОБА_3 надійшла на адресу суду заява, в якій просила розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибув, проте надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб розірвати.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до такого висновку.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники, справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 07.08.1993 був укладений шлюб, який зареєстровано Нововолинським місмьким відділом ЗАГС у Волинській області, актовий запис №291 (а.с.4-5). Подружнє життя у сторін не склалось. Шлюбні відносини фактично між сторонами вже припинені, оскільки вони почали проживати окремо.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористався, натомість надав суду заяву, де не заперечує проти задоволення позову, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах, викладених позивачкою як підстави для розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, котрі досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не згідна на примирення, а відповідач визнала позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалася наданим правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, отже позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Позивач заявив про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору (за подання позовної заяви з вимогою немайнового характеру). Про наявність інших судових витрат ОСОБА_4 не заявляв.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 визнав позов, направивши до суду відповідну заяву 06.07.2023, (до початку розгляду справи по суті) суд повертає позивачці з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову (в грошовому вираженні 536,80 грн.).

Оскільки позов ОСОБА_1 , судом задоволено, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 решту понесених позивачем судових витрат щодо сплати судового збору в межах суми 536,80 грн.

Керуючись ст. ст.7, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.104, 112-115 СК України, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 07.08.1993 Нововолинським міським відділом ЗАГС у Волинській області, актовий запис 291, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, сплачену позивачкою при зверненні до Нововолинського міського суду Волинської області з позовом (квитанція АТ «ТАСКОМБАНК» від 08.05.2023 № 00058256).

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представниця позивачки адвокат Свередюк Юлія Анатоліївна, адреса робочого місця: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А. Є. Бєлоусов