ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/17/23
Номер провадження 22-ц/818/1197/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

представника позивачки адвоката Крячко О. В.,

представник відповідачки адвоката Ашурової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року в складі судді Семенова Я.Ю., у справі № 643/17/23 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Крячко Олега Володимировича звернулась до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) про розірвання договору та стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що між нею та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір індивідуального замовлення № 22/01 від 22 січня 2022 року (далі - Договір). Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Договору продавець зобов`язався передати у власність покупця меблі і елементи меблів, а покупець - прийняти та оплатити товар та роботи з доставки та монтажу товару в порядку і на умовах, визначених цим договором. Товар узгоджується сторонами, надається продавцем та приймається покупцем згідно зі Специфікацією, складеною шляхом погодження обох сторін та зафіксованою підписами покупця та продавця. За п.п. 2.1-2.2 договору вартість товару становить 45 782,00 грн без врахування додаткових послуг. При індивідуальному замовленні меблів передбачена 100% передоплата від вартості товару. Того ж дня сторони уклали між собою Специфікацію № 1, якою узгодили найменування, матеріал, розміри, кількість та ціну товару, а також додаткові послуги - доставка, занос, збирання меблів. Остаточна ціна товару з урахуванням додаткових послуг склала 48 753,00 грн. Тоді ж вказані кошти були сплачені передоплатою в розмірі 100%, про що продавець поставив на Специфікації № 1 штамп «Сплачено 22 січня 2022 року». Відповідно до п. 8.1 Договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, та внесення покупцем передоплати за договором (або надходженням коштів на розрахунковий рахунок продавця). Згідно з умовами Договору продавець зобов`язаний (п. 3.1.1. Договору) здійснити поставку товару у строк не більше 2 місяців з моменту внесення покупцем передоплати в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору або у порядку та на умовах, узгоджених сторонами в Специфікації на конкретний товар. Умовами п. 3.1.2. Договору сторонами було погоджено, що протягом 3 робочих днів з дня надходження товару на власний склад продавця повідомити про це покупця за допомогою телефонного зв`язку. Ці дії відповідачка не вчинила, поставку товару у визначений строк або повідомлення про його надходження на склад не здійснила. Кінцевим строком поставки товару було визначено 22 березня 2022 року. Оскільки між сторонами було узгоджено доставку, занос та збирання товару та позивачка, як покупець, здійснила оплату цих послуг, то належним виконанням договору мала б бути передача зібраного товару за адресою проживання (листування) покупця, яка зазначена в договорі як адреса поставки товару. При цьому, покупець був зобов`язаний протягом 5 днів, згідно з п. 3.2.2. Договору, з моменту оповіщення про надходження товару на склад продавця (п. 3.1.2. Договору), отримати товар на умовах цього Договору, відповідно до п. 3.2.3. Договору - оглянути товар при отриманні і прийняти його за «Видатковою накладною» (актом прийому-передачі товару або товарним чеком), із зазначенням наявності/відсутності претензій за якістю і комплектністю. Зазначила, що за умовами п. 5.2. Договору право власності на товар, а також як ризик випадкової загибелі або випадкового пошкодження товару, переходять до покупця з моменту передачі йому товару на підставі видаткової накладної (акту прийому-передачі товару або товарного чека). Але про надходження товару на склад відповідачка не повідомила та товар не був доставлений позивачці, а тому покупець не мав можливості виконати обумовлені договором обов`язки. За умовами п. 5.4. - 5.7. Договору сторони узгодили порядок дії продавця у разі неможливості здійснення ним поставки товару в обумовлений строк, а саме: якщо продавець не з його вини не може вчасно чи належним чином виконати зобов`язання за Договором в узгоджений сторонами строк, останній повинен повідомити про це покупця за контактним номером телефону. Після отримання повідомлення від продавця про неможливість вчасного виконання зобов`язання за Договором (п. 5.4. Договору) Покупець може протягом 3 днів прибути за адресою продавця та узгодити інші умови поставки товару або запропонувати розірвання договору за його ініціативою з поверненням йому оплати за Договором. Сторони домовилися, що у випадку, якщо покупець не виконає умови п. 5.5. Договору та не повідомить покупця про свій намір змінити умови Договору або розірвати Договір за його ініціативою, то строк виконання Договору вважається автоматично продовженим на 1 місяць на тих самих умовах, що були узгоджені сторонами раніше. Так, сторони узгодили, що з урахуванням положень п. 5.4, п. 5.5, п.5.6. Договору продавець вважається таким, що не прострочив виконання договору і не несе будь-якої відповідальності ані перед покупцем, ані перед будь-якими іншими особами. Але відповідачка, як продавець не вчинив жодних дій, передбачених п. 5.4. Договору, не повідомила покупця про неможливість виконати зобов`язання за Договором в узгоджений сторонами строк, а тому узгоджений сторонами механізм продовження строку виконання зобов`язання не був задіяний. Таким чином, відповідачка свої зобов`язання за Договором не виконала, не зважаючи на отриману 22 січня 2022 року передоплату, не здійснила поставку товару позивачці до 22 березня 2022 року і не повідомила належним чином про причини невиконання умов Договору.

Крім того, оскільки з 24 лютого 2022 року розпочалась військова агресія російської федерації проти України, то для відповідачки могли виникнути форс-мажорні обставини, передбачені п. 7.1. Договору, однак відповідачка не виконала свій обов`язок, передбачений п. 7.2. Договору, тобто не повідомила негайно позивачку по телефону або в письмовому вигляді про настання таких обставин. Таким чином, Договір з боку відповідачки не виконано в повному обсязі, відповідачкою не вчинено жодних дій для попередження позивачки про неможливість виконати Договір у встановлений строк або для узгодження нового строку його виконання. Також зауважила, що на дзвінки позивачки відповідачка не реагувала, у листопаді 2022 року позивачка направила на адресу відповідачки претензію, в якій вимагала протягом 10 календарних днів поставити товар або повернути кошти, однак ці претензії повернулися позивачці, як не отримані відповідачкою. Повне невиконання продавцем своїх зобов`язань за Договором, є істотним порушенням, оскільки внаслідок цього позивачка в повному обсязі не отримала те, на що сподівалась, укладаючи Договір і здійснюючи внесення передоплати в розмірі 100% вартості замовленого товару.

Посилаючись на вказане, позивачка просила розірвати договір індивідуального замовлення №22/01 від 22 січня 2022 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченої позивачкою передоплати в розмірі 48 753,00 грн.

28 березня 2023 року ФОП ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Повлученко Катерину Леонідівну, подала відзив на позов в якому просила відмовити у задоволенні позову.

Відзив на позов мотивовано тим, що оскільки відповідачка не є виготовлювачем меблів, то відповідно до замовлення позивачки товар 11 січня 2022 року надійшов на її склад за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Товарно-транспортною накладною № 000178 та видатковою накладною. Зазначила, що згідно із заявою ОСОБА_3 , який працював менеджером з продажу меблів у ФОП ОСОБА_1 у період з 01 червня 2018 року по 31 березня 2022 року, він здійснив оповіщення покупця за номером телефону, що зазначений в договорі, про надходження товару, зробив це двічі - 14 лютого 2022 року та 21 лютого 2022 року, що підтверджується скріншотом екрану телефону із зазначеними в ньому дзвінками та часом розмови. За умовами п. 3.2.2. Договору покупець зобов`язувався протягом п`яти днів отримати товар, однак, як про це зазначає відповідачка, у телефонній розмові із ОСОБА_3 обидва рази покупець (позивачка) відмовилася та просила потримати товар на складі ФОП ОСОБА_1 , оскільки в неї ще триває ремонт. Вже під час війни ОСОБА_3 особисто спілкувався з ОСОБА_2 у магазині за адресою: АДРЕСА_2 , де ФОП ОСОБА_1 орендувала виставкові приміщення. Під час другої зустрічі, повідомивши про втрату меблів внаслідок неправомірних дій держави-агресора, він вручив ОСОБА_2 повідомлення про втрату та форс-мажор стосовно неможливості надати товар, однак остання відмовилась від підписання відмітки про отримання повідомлення. Також, згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0002044, дата реєстрації провадження - 22 червня 2022 року, відповідно до заяв, що надійшли до СВ УСБУ в Харківській області встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, що полягали в умисному вторгненні, пошкодженні та викраденні майна, яке знаходилось за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, внаслідок форс-мажорних обставин та їх наслідків товар, який замовляла ОСОБА_2 , був втрачений не з вини продавця та з підстав, на які остання не могла вплинути. Крім того, п. 7.3. Договору сторонами погоджено, що продавець не надає доказів настання форс-мажорних обставин, передбачених п. 7.1. у порядку, передбаченому п.7.2, у випадку, якщо настання цих обставин є загальновідомим фактом, зазначеним у відповідному діючому законодавстві й доведений до відома осіб, які знаходяться на території настання таких форс-мажорних обставин. Оскільки війна стала з перших годин загальновідомим фактом, у країні Указом Президента був оголошений воєнний стан, м. Харків та Харківська область з перших хвилин війни стала зоною активних бойових дій, то продавець мав право додатково не повідомляти покупця про настання форс-мажорних обставин. Укладений між сторонами договір не передбачає відмову покупця від нього за умови його повного виконання продавцем. Вважає, що надано усіх доказів на підтвердження виконання нею у повному обсязі обов`язків, визначених умовами Договору, а саме: належний товар був придбаний, доставлений у строк на склад продавця та було здійснено належне оповіщення покупця про надходження товару. ОСОБА_2 мала можливість забрати товар, але за наслідками власне прийнятого нею рішення, товар залишився в місці, що через воєнні дії виявилось небезпечним, в результаті чого товар було втрачено. За вказаних обставин, відповідачка вважає, що позовні вимоги щодо розірвання договору не можуть бути задоволеними, оскільки договір вичерпав свою дію та є нечинним на дату подання позову.

03 квітня 2023 року та 05 квітня 2023 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Крячко О.В. подала відповідь на відзив.

Відповідь на відзив мотивована тим, що згідно з домовленість у Договорі сторін, обов`язком ФОП ОСОБА_1 була доставка товару ОСОБА_2 за вказаною покупцем адресою, зазначеною в реквізитах договору. Крім того, сторони уклали між собою Специфікацію №1 (Додаток №1 до Договору № 22/01 від 22 січня 2022 року), якою узгодили, у тому числі, додаткові послуги: доставка, занос, збирання меблів, за які ОСОБА_2 також було здійснено оплату, яка врахована у попередній оплаті. Зазначила, що за п. 2.3. Договору умови, час і вартість доставки товару узгоджується сторонами. Оскільки товар не було доставлено на адресу позивачки, то зобов`язання не було припинено належним виконанням і договір не вичерпав свою дію. Посилалася, на те, що ОСОБА_2 , відмовилась своєчасно отримати товар, поставлений відповідачкою, не підтверджено належними доказами. Відповідачка не надала жодного доказу на підтвердження того, шо вона намагалася врегулювати ситуацію відповідно до вимог частини 4 статті 690 ЦК України, а саме, не направила вимогу забрати товар або вимогу про відмову від Договору, не вимагала компенсації витрат на зберігання товару, як це було погоджено сторонам в п. 3.2.3. Договору. Посилалася, що нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 не може сприйматися як показання свідка в силу вимог ЦПК України, а факти, викладені у заяві ОСОБА_3 , суперечать дійсним обставинам що мали місце, а тому не можуть вважатись достовірними.

Крім того, позивачка не отримувала дзвінків від відповідачки або від її працівників про надходження товару. Також, відповідачка не надала жодного доказу того, що меблі, які вказані в наданих накладних і які надійшли на склад відповідачки, це саме той товар, який замовила позивачка. Відповідачка не виконала свій обов`язок, передбачений п.7.2 Договору, тобто не повідомила негайно позивачку по телефону або в письмовому вигляді про виникнення форс-мажору. Початок війни 24 лютого 2022 року, не означав, що на всій території України у всіх суб`єктів господарювання по всіх зобов`язаннях одночасно настали форс-мажорні обставини, а тому, як про це свідчить практика Верховного Суду, в кожному конкретному випадку наявність форс-мажорних обставин має бути доведеною.

11 квітня 2023 року ФОП ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Повлученко К.Л., подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву мотивовані тим, що початок активних бойових дій на території міста Харкова та Харківської області були загальновідомими фактами, ані позивача, ані відповідачка перші дні широкомасштабної агресії не розуміли, як себе юридично правильно поводити, але всі були беззаперечно впевнені у тому, що загальновідомий форс-мажор для міста Харкова та Харківської області настав. Крім того, що 28 лютого 2023 року Торгово-Промислової палати України на своєму офіційному сайті опублікувала загальний лист про форс-мажорні обставини, за змістом якого, будь-яких сумнівів щодо того, що додатково не потрібно звертатися за окремими (індивідуальними) сертифікатами для підтвердження настання форс-мажорних обставин.

Зазначила, що позивачка офіційно направила претензію відповідачу лише наприкінці листопада 2022 року, тобто зі спливом більше ніж півроку від дати прибуття меблів на власний склад продавця та початку війни, що, на думку відповідачки, доводить неготовність особи до юридично значущих дій раніше.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року позов задоволено. Розірвано договір індивідуального замовлення № 22/01 від 22 січня 2022 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені як передоплата за договором № 22/01 від 22 січня 2022 року в розмірі 48 753 грн та судовий збір в розмірі 1073,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка здійснила позивачці повідомлення про надходження товару на власний склад продавця, здійснила поставку товару позивачці за адресою, зазначеною в Договорі №22/01 від 22 січня 2022 року та в Специфікації № 1 до Договору, а позивачка прийняла обумовлений товар, що є порушенням умов укладеного сторонами договору. Матеріали справи не містять доказів, що ФОП ОСОБА_1 з 22 березня 2022 року (кінцевий строк виконання Договору) якимось чином намагалася врегулювати з ОСОБА_2 питання щодо невиконаних нею, зобов`язань за Договором, претензія ОСОБА_2 задоволена ФОП ОСОБА_1 не була, після звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом, відповідачка жодних дій не вчинила. Оскільки ФОП ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 попередню оплату в повному обсязі, однак не передала товар позивачці на умовах, погоджених сторонами в Договорі, вимога позивачки про стягнення з відповідачки сплачених грошових коштів в рахунок попередньої оплати в розмірі 48 753,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0002044 від 22 червня 2022 року, згідно з якими за адресою: АДРЕСА_1 знаходилося майно, серед іншого, належного ФОП ОСОБА_4 , а відтак, враховуючи відомості ТТН № 000178 від 11 лютого 2022 року, можна дійти висновку, що товар, зазначений у ній, доставлявся за вказаною адресою постачальником Товариством з обмереженою відповідальністю «Гербор-Холдінг» (далі ТОВ «Гербор-Холдінг») саме для ФОП ОСОБА_4 . Також, відсутні докази, що між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 укладався договір, відсутня Специфікація на товар, зазначений у Видатковій накладній, а відтак, обставини того, що 11 лютого 2022 року за замовленням ФОП ОСОБА_1 на адресу її складу - АДРЕСА_1 , надійшов саме той товар, який замовлявся для ОСОБА_2 не знаходять свого підтвердження. Суд першої інстанції не брав до уваги нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні він допитаний не був, про кримінальну відповідальність відповідно до вимог статей 384, 385ЦПК України не попереджався, до присяги не приводився. Клопотання про виклик та допит його в якості свідка відповідачкою заявлено не було. Що стосується скріншоту наданого відповідачкою на підтвердження того, що менеджер ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 телефонував ОСОБА_2 і повідомляв, що замовлений нею товар надійшов на склад ФОП ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 у даних телефонних розмовах відмовилася від отримання товару та просила притримати товарі на складі Продавця, суд зазначив, що з даного скріншоту неможливо встановити, хто саме телефонував на номер телефону ОСОБА_2 , як і не можливо встановити зміст розмови між абонентами.

22 травня 2023 року ФОП ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Повлученко К.Л. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції дана не належна оцінка доказів знаходження меблів за замовленням ОСОБА_2 на складі ФОП ОСОБА_1 за зазначеною адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на підтвердження вказаного відповідачкою надано всі первинні документи які повністю підтверджують дві господарські операції: придбання товару ФОП ОСОБА_4 у ТОВ «Гербор-Холдінг», та придбання товару ФОП ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_4 . Їх спільна робота підтверджується також і орендою складських приміщень за однією зазначеною адресою. Крім того, згодом публічним листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-Промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Даний лист є загальновідомим та загальнодоступним підтвердженням існування форс-мажорних обставин для усіх осіб та суб`єктів, що діють на території України, та не потребував окремого подання. Зазначила, що форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

14 червня 2023 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Крячко О.В., подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представник позивача адвоката Крячко О. В., який проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін, представника відповідачки адвоката Ашурову А.Р., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що 22 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 був укладений Договір індивідуального замовлення № 22/01 (а.с. 9-10).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору продавець на підставі ознайомлення покупця із зразком Товару (за описом, каталогом тощо), зобов`язується передати у власність покупця меблі і елементи меблів, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар та за бажанням - роботи з доставки та монтажу (збирання) товару в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Умовами п. 1.2. Договору сторонами погоджено, що предметом цього Договору може бути товар, який є у продавця на момент складання договору або буде створений (отриманий, придбаний) продавцем в майбутньому.

Товар узгоджується сторонами, надається продавцем та приймається покупцем згідно зі Специфікацією (Додаток №1 до даного Договору), складеної шляхом погодженої з обох сторін та зафіксованої підписами покупця та продавця, як це визначено умовами п. 1.3. Договору.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору, вартість товару становить 45 782,00 грн без врахування додаткових послуг.

При індивідуальному замовленні меблів передбачена 100% передоплата від вартості товару (п. 2.2. Договору).

Умовами п. 2.3. Договору сторонами визначено, що умови, час і вартість доставки товару узгоджується сторонами.

У свою чергу, сторонами погоджено, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару у строк не більше 2 місяців з моменту внесення покупцем передоплати в розмірі, зазначеному п. 2.2. та/або у порядку та умов, узгоджених сторонами в Специфікації на конкретний товар (п. 3.1.1. Договору).

Згідно з п. 3.2.1. Договору продавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня надходження товару на власний склад продавця повідомити про це покупця за допомогою телефонного зв`язку за номером: .

Умовами п. 3.1.5. Договору продавець зобов`язаний за домовленістю доставити товар за вказаною покупцем адресою, вказаною в реквізитах Договору.

Відповідно до п.7.1. Договору обставини які перешкоджають належному виконанню однією із сторін свої зобов`язань за Договором (а саме: пандеміє, пожежа, повінь землетрус, епідемія, вступ в силу актів державних органів, війна, заборона обмеження діючим законодавством щодо здійснення підприємницької діяльності та інші зміни у законодавстві, які перешкоджають виконанню зобов`язань за договором в узгоджений сторонами строк та порядку тощо), за умови що вони виникли після підписання Договору могли бути розумно передбачені Сторонами в момент його підписання, Сторони домовились вважати «форс-мажорними обставинами».

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі настання форс-мажорних обставин за умови, що постраждала сторона негайно повідомить іншу сторону по телефону або у письмовому вигляді про настання таких обставин при цьому докази їх існування, підтверджені Торгово-промисловою палатою України і за умови, що такі обставини тривають більше 14 днів інша сторона погоджується, що термін виконання зобов`язань постраждалої сторони буде продовжений на період, що дорівнює періоду такої затримки.

Згідно з п. 7.3 Договору сторони узгоджують, що продавець не надає доказів настання форс-мажорних обставин передбачених у п. 7.1. у порядку передбаченому 7.2. у випадку, якщо настання таких обставин є загальновідомим фактом, зазначеним у відповідному діючому законодавстві й доведеним до відома осіб які знаходяться на території настання таких форс-мажорних обставин.

Відповідно до Додатку до Договору № 22/01 від 22 січня 2022 року (Специфікація № 1) ОСОБА_2 придбала у ФОП ОСОБА_1 меблі, а саме: 010 ВАЙТ_Стіл письмовий-130, 017 ВАЙТ_Комод_4D2S, 019 ВАЙТ_Вітрина_1D1W, 025 ВАЙТ_шафа_4D(2S) на суму 48 753,00 грн (а.с.11).

Відповідно до Договору оренди нежитлових приміщень № 16 від 01 вересня 2019 року та Акту приймання-передачі нежитлових приміщень, Товариство з обмеженою відповідальністю «А.О.Н.» (далі ТОВ «А.О.Н.)- орендодавець, передало, а ФОП ОСОБА_1 - орендатор, прийняла у тимчасове користування склад для зберігання меблів, а саме 144 кв.м. який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 95-97, 103).

Відповідно до Додаткової угоди від 01 лютого 2022 року до Договору оренди нежитлових приміщень № 16 від 01 вересня 2019 року, термін оренди за динним договором встановлюється з моменту підписання Акту приймання-передачі нежитлових приміщень та діє до 31 січня 2023 року (а.с. 106).

Відповідно до видаткової накладної № 375 від 11 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_4 на підставі договору № 057/ГХ/К від 01 червня 2019 року придбала у ТОВ «Гербер-Холдінг» меблі у кількості 24 штуки на суму 115 790, 00 грн (а.с. 101).

Відповідно до видаткової накладної № 1402 від 14 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_1 одержала від постачальника ФОП ОСОБА_5 меблі у кількості 14 штук, серед яких, 010 ВАЙТ_Стіл письмовий-130, 017 ВАЙТ_Комод_4D2S, 019 ВАЙТ_Вітрина_1D1W, 025 ВАЙТ_шафа_4D(2S) (а.с.105).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до статті 205 ЦПК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина 5 стаття 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підставою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є наявність її вини у формі умислу або необережності (стаття 614 ЦК України).

Водночас стаття 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Такі ж положення містить частина 6 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», який поширює свою дію на спірні правовідносини.

У пункті 1 частині 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Тобто, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, в тому числі: введення карантину, встановленого КМ України, нетривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади.

Встановлено, що наявність обставин непереборної сили, зокрема воєнних дій за фактом агресії росії, підтверджена листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року.

Окрім того, факт агресії росії проти України є загальновідомим і не потребує доведення.

Однак, сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2023 року в справі № 922/1093/22).

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Проте, відповідно до приписів статті 617 ЦК України, наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не звільняє відповідача від виконання обумовленого попереднім договором зобов`язання, а лише може бути підставою для його звільнення від передбаченої законом чи договором відповідальності за його невиконання, зокрема сплати неустойки, відшкодування збитків, моральної шкоди тощо.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки ФОП ОСОБА_1 отримала від позивачки ОСОБА_2 попередню оплату в повному обсязі, однак не передала товар позивачу на умовах, погоджених сторонами в Договорі, вимога позивачки про стягнення з відповідачки сплачених грошових коштів в рахунок попередньої оплати в сумі 48 753,00 грн є обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 141, 367,374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст постанови складено 10 липня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина