Номер провадження: 22-ц/813/6886/23
Справа № 511/408/23
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області на заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 червня 2023 року по цивільній справі за позовом Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої вчиненням кримінального проступку, -

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, згідно якого Маяківська сільська рада Одеського району в особі сільського голови Дяченка Віктора Юрійовича просила стягнути з ОСОБА_1 шкоду спричинену рибним ресурсам України, у розмірі 101 218,00 грн. В мотивування своїх вимог позивач зазначив, що Біляївським районним судом Одеської області розглянуто кримінальну справу за фактом вчинення громадянином ОСОБА_1 кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України справа № 496/5691/21. Судом було встановлено, що 06 листопада 2021 року, близько 17 годин 00 хвилин, ОСОБА_1 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом без належного, передбаченого діючим законодавством дозволу, перебуваючи на річці ОСОБА_2 , за межами села Маяки, Маяківської об`єднаної територіальної громади, Одеського району, Одеської області, переслідуючи мету незаконного вилову риби з використанням заздалегідь підготовлених заборонених знарядь лову, а саме колючих знарядь лову «драчів», незаконно виловив водні живі біоресурси, а саме такі види риб як: сазан кількістю 12 шт., товстолоб у кількості 4 шт., лящ у кількості 18 шт. та тарань у кількості 8 шт. У результаті вказаних дій ОСОБА_1 , відповідно до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам України на зальну суму 101218 грн. За результатом розгляду справи громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Вирок набрав законної сили 30 грудня 2021 року. На підставі викладеного позивач вважає, що діями відповідача було заподіяно шкоду Маяківській сільській раді Одеського району Одеської області, а тому просили стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Маяківської сільської територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, шкоду спричинену рибним ресурсам України у розмірі 101 218,00 грн та судові витрати по справі (а.с. 1-3).

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 42-43).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду, що Маяківська сільська рада є неналежним позивачем по справі невірні. Згідно норм чинного законодавства, від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, також встановлено, що природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад є складовою частиною матеріальної та фінансової основи місцевого самоврядування. Маяківська сільська рада як орган місцевого самоврядування має право на звернення до суду з позовами про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля, а так як 06 листопада 2021 року ОСОБА_1 перебуваючи на річці ОСОБА_2 , за межами села Маяки, Маяківської об`єднаної територіальної громади, Одеського району, Одеської області вчинив кримінальний проступок, який завдав шкоди Маяківській селищній раді, то остання має право на звернення до суду з відповідним позовом (а.с. 48-51).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦП України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства (далі Правила), затверджених рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020 (https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/) суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, проте достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 14.03.2023 року ухвалою суду Маяківську сільську раду Одеського району Одеської області було визнано не належним позивачем по справі, роз`яснено необхідність заміни їх як неналежного позивача на належного позивача Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль). У зв`язку з тим, що Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області на ухвалу суду жодним чином не відреагувала , заяв щодо надання згоди на його заміну належним відповідачем не надала , 18.04.2023 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) було залучено в якості третьої особи.

За загальним правилом, позов має пред`являтися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані та лише до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом. Таке процесуальне право та обов`язок позивача та відповідача бути належним суб`єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально - правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб`єктивних прав та обов`язків, які складають зміст матеріально-правових відносин. Якщо судом буде встановлено, що позов пред`явлено неналежним позивачем, тобто тією особою, яка не має права вимоги, то суд не може на цій підставі відмовити позивачеві у відкритті провадження у справі чи закрити провадження, оскільки такі підстави у цих нормах не передбачено. Суд, також, із власної ініціативи не може замінювати неналежного позивача, оскільки порушуватиметься такий принцип цивільного процесу, як диспозитивність. Суд має розглянути вимогу неналежного позивача по суті та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки неналежний позивач не має права вимоги.

Тому суд вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції відповідно до вироку Біляївського районного суду Одеської області від 30.11.2021 ОСОБА_1 заподіяв шкоду рибному ресурсу України на загальну суму 101218,00 грн. Місцем скоєння злочину є річка Турунчук, за межами села Маяки Маяцької об`єднаної територіальної громади, Одеського району Одеської області (а.с.4-6).

15.02.2023 Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої вчиненням кримінального проступку.

Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації.

Відповідно до положень ст. 10 вказаного Закону посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

За ст. 20 цього Закону шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно до пункту 1 Положення, затвердженого наказом Держрибагентства від 15.07.2016 № 229 у редакції наказу від 27.11.2019 №504 (зі змінами), відповідно до якого Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (далі - Одеський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України, діє у складі Держрибагентства, як відокремлений структурний підрозділ.

Відповідно до п. 7.4 цього Положення Одеський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до п. 8.11 Положення посадові особи Одеського рибоохоронного патруля здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та/або методиками.

Отже, законом визначено спеціальний орган, в тому числі на місцевому рівні, уповноважений на визначення розміру шкоду та звернення до суду з позовом про стягнення такої шкоди, завданої рибному господарству у встановленому законом порядку.

В даній справі апелянт належним чином не аргументував та не надав доказів на підтвердження існування в нього повноважень (законодавчих норм, положень, інструкцій, наказів тощо) саме на звернення до суду з позовами про відшкодування шкоди, завданої рибному господарству, а обмежився лише посиланням на норми діючого законодавства в частині здійснення контрольних функцій в сфері охорони навколишнього природного середовища. Апеляційний суд зауважує, що для ефективного функціонування механізму управління уповноважені органи та посадові особи повинні уникати дублювання функцій у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції, з врахуванням вище наведеного, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області залишити без задоволення.

Заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда