КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року

справа № 752/20963/19

провадження № 22-ц/824/3962/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Павлова Ігоря Вікторовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року, постановлене під головуванням судді Мазур Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, до Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконними підстав для звільнення.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що 09.08.2019 на регіональній філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» було видано наказ № 415-Н (на виконання наказу № 365-Н від 12.07.2019) за підписом директора регіональної філії Веприцького Р.С. за погодженням з головою дорожньої профспілкової організації ПЗТБУ Лозко О.М., щодо дій, пов`язаних зі створенням центрів бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до наказу з 15.11.20196 ліквідується фінансово-економічний відділ виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень у основному та додатковому штаті загальною чисельністю 23 штатні одиниці. Погодження первинної профспілкової організації на її звільнення не було отримано. Дії директора регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Веприцького Р.С. вважає протиправними, оскільки ним порушено процедуру проведення вивільнення працівників в частині погодження з виборним профспілковим органом кожною з діючих на підприємстві первинною профспілковою організацією; процедуру вивільнення члена виборного профспілкового органу; процедуру зміни внутрішньої структури юридичної особи в частині штучної підміни її поняттям - «ліквідація», що може проходити лише на підставі скорочення чисельності або штату працівників. Позивач зазначила, що чинним законодавством України заборонено вчиняти правочини, які можуть призвести до скорочення чисельності працівників.

Просила скасувати наказ № 415-Н від 09.08.2019 або визнати його нечинним та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо припинення вивільнення працівників та інших організаційних заходів, відповідно до оскаржуваного наказу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 рокупозов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано незаконним наказ ВП «Київська дирекція залізничних перевезень» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про припинення трудового договору (контракту) № 1646/ОС від 15.11.2019 відносно звільнення ОСОБА_1 з посади провідного бухгалтера у виробничому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера або на рівнозначній посаді або внесено відповідні зміни до штатного розпису - введено скорочену посаду у у виробничому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Стягнуто з виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2019 по 11.10.2022 у розмірі 356905 грн 80 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць, а саме 13560,70 грн 70 коп.

В поданій апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідачем не запропоновано усіх наявних вакансій по акціонерному товариству «Українська залізниця». Апелянт вважає нелогічним пропонування наявних вакансій в товаристві в інших регіонах, в той час як позивач проживає в м. Києві. ОСОБА_1 30.08.2019 та 15.10.2019 року було запропоновано вільні на той час вакансії. Апелянт вважає, що первинна профспілкова організація була вчасно повідомлена про розірвання трудового договору з позивачем. Право відповідача на участь у судовому засіданні було порушено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що голову первинної профспілкової організації Хлистуна П.М. було повідомлено про звільнення ОСОБА_1 з порушенням строків, передбачених ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Підприємство «Укрзалізниця» не запропонувало позивачу всі наявні вакантні посади, та не надало для ознайомлення посадові інструкції до запропонованих вакансій.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу не було запропоновано всіх вакантних посад по підприємству, профспілкова організація відмовила у наданні згоди на звільнення позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.11.1997 була прийнята бухгалтером в бухгалтерію дирекцій відповідно до наказу ВП «Київська дирекція залізничних перевезень» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 307/ДНК від 18.11.1997, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 працювала на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічного відділу ВП «Київська дирекція залізничних перевезень» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Згідно облікової картки члена професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України ОСОБА_1 у листопаді 1997 вступила до профспілки.

У Листі начальника Дирекції за вих. № ДН-1-452/1719 від 30.08.2019 ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до Положення про Філію, введеного в дію наказом АТ «Укрзалізниця» від 19.02.2018 № 108 (у редакції наказу АТ «Укрзалізниця» від 27.12.2018 № 786), на виконання Концепції централізації бухгалтерського та податкового обліку (протокол № Ц-64/54 Ком.т. від 15.06.2018), керуючись штатним розписом апарату управління Філії, затвердженим АТ «Укрзалізниця» та введеним в дію з 01.07.2019, штатним розписом виробничого штату служб та підрозділів, які знаходяться на фінансовому забезпеченні господарської служби Філії, затвердженого наказом Філії від 12.07.2019 № 365-Н, у зв`язку із запровадженням централізованої форми бухгалтерського обліку на рівні філії та створення центрів бухгалтерського та податкового обліку у службі бухгалтерського та податкового обліку і у службі локомотивного господарства; на виконання наказу від 09.08.2019 № 415-Н «Щодо дій, пов`язаних зі створенням центрів бухгалтерського та податкового обліку» та у зв`язку зі змінами № 2 до штатного розпису Дирекції (1 групи), введеного в дію 01.07.2019, затвердженого 09.08.2019 № 415-Н, ОСОБА_1 було повідомлено, що вирішено з 15.11.2019 ліквідувати фінансово-економічні відділи у всіх дирекціях Філії. У тому числі і такий відділ у ВП Київська дирекція залізничних перевезень у кількості 23 штатні одиниці.

Відповідно до листа Директора Дирекції з метою подальшого працевлаштування позивачу додатково запропоновано наступні посади в підрозділах Філії, а саме: економіст 1 категорії у ВП Київська дирекція електропостачання; головний бухгалтер ВП Київський загін воєнізованої охорони; бухгалтер 1 категорії ВП Дарницька дистанція колії; бухгалтер 2 категорії ВП Київський рейкозварювальний поїзд; головний бухгалтер ВП Київська дистанція сигналізації та зв`язку; економіст з планування 1 категорії такого ж, як у Дирекції фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства; провідний бухгалтер фінансово-економічного відділу служби колії; бухгалтер фінансово-економічного відділу служби колії; бухгалтер 1 категорії (декретне місце) фінансово-економічного відділу служби колії; бухгалтер 1 категорії фінансово-економічного відділу служби сигналізації та зв`язку; економіст 1 категорії фінансово-економічного відділу служби електропостачання; агент комерційний станції Буча; економіст 1 категорії відділу майнових і земельних ресурсів у Дирекції; економіст з матеріально-технічного забезпечення ВП Локомотивне депо Дарниця.

15.11.2019 Наказом ВП «Київська дирекція залізничних перевезень» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 1646/ОС ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Розірвання трудових відносин з цими працівниками відбувається на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 працювала на посаді бухгалтера ВП «Київська дирекція залізничних перевезень» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 1997 року.

Оскільки позивачу були запропоновані вакантні посади, які були наявні лише у регіональній філії «Південно-західна залізниця», відтак суд прийшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не були запропоновані всі вакантні посади, які існували на час її звільнення.

Доводи апелянта про те, що позивачу не могли бути запропоновані вакантні посади наявні у Львівській або Донецькій філіях суперечать вимозі закону, а також висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 205/6352/18 про те, що працівнику мають бути запропоновані наявні всі вакантні посади. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо ненадання позивачу для ознайомлення зі всіма вакантними посадами.

Первинна профспілкова організація Київської дирекції залізничних перевезень розглянула звернення адміністрації щодо звільнення ОСОБА_1 з посади та відмовила у наданні згоди на її звільнення, про що було повідомлено адміністрацію листом № 83 від 08.11.2019.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має отримати згоду на звільнення працівника від профспілкового органу первинної профспілкової організації, членом якої працівник.

Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат.

Обґрунтована відмова профспілки є підставою для неможливості законного звільнення працівника. Таку позицію висловив ВССУ у своїй ухвалі по справі № 6-16614св12 від 29.08.2012. В подальшому, дану точку зору підтримав Верховний Суд в постанові у справі № 569/18201/14ц від 25.01.2018.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 808/2741/16 (адміністративне провадження № К/9901/21219/18) зазначено, що: «у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником».

Судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за останні 2 повних календарні місяці роботи, що передують звільненню складає, за вересень 2019 та жовтень 2019 складала 11983,85 грн. Відповідно, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 13560,70 грн, а середньоденна заробітна плата становить 630,73 грн.

Період затримки виплати заробітної плати, за який нараховується середній заробіток згідно ст. 117 КЗпП України, повинен вираховуватися у робочих днях.

Судом вірно встановлено, що для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 16.11.2019 року по 11.10.2022 року слід використовувати період, який становить 722 робочих дні.

Виходячи з розміру середньоденного заробітку позивача, який становить 630,73 грн, та періоду затримки виплати заробітної плати у 722 робочих днів, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України становить (630,73 грн. х 722 робочих дні) = 455387,036 грн.

Згідно довідки Голосіївської районної філії Київського державного центру зайнятості № 21-574/31, з листопада 2019 року по грудень 2020 року, ОСОБА_1 перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала виплати по безробіттю. Загальна сума виплат за цей період складає 98481,26 грн.

Судом визначено суму, яка підлягає сплаті за час вимушеного прогулу за вирахуванням виплат здійснених Голосіївською районною філією Київського державного центру зайнятості : 455387,06 грн - 98481,26 грн = 356905,8 грн.

Рішення суду в цій частині не оскаржено та відповідно в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не повідомив у встановленому законом порядку представника відповідача про розгляд справи, колегія суддів не приймає, оскільки сторона відповідача приймала участь у судових засіданнях, надавала докази, усні та письмові пояснення, в тому числі клопотання про відкладення розгляду справи. За таких обставин відповідач реалізував своє право на участь у судовому засідання та розгляді справи.

Позивач звільнена з роботи з порушенням процедури, тому вона в силу ст. 235 КЗпП України, тому висновок суду про поновлення на попередній роботі судом та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Павлова Ігоря Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді