Справа №491/703/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Ананьївський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Рачкової І.В.,

за участю сторін по справі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Заява мотивована тим, що 27 липня 2022 року заявник звернувся до відділу обслуговування громадян №10 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком. На вказану заяву заявник отримав рішення про відмову у призначенні пенсії від 03 серпня 2022 року, відповідно до якого підставою для відмови у призначенні йому пенсії є не зарахування до загального страхового стажу періодів роботи в тому числі згідно трудової книжки заявника, а саме: з 02 січня 1984 року по 07 серпня 1984 року, оскільки в записі про прийом на роботу відсутній номер наказу про прийом на роботу; з 29 червня 1985 року по 20 лютого 1986 року в колгоспі «Перемога», оскільки відсутня довідка про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; з 01 січня 1987 року по 18 лютого 1993 року в колгоспі ім. Енгельса, оскільки для застосування п.18 Порядку відсутні підстави; з 18 лютого 1993 року по 09 квітня 2002 року, оскільки довідки №112 від 15 травня 2001 року та №242 від 27 червня 2022 року мають розбіжності. Усунути вказані недоліки в позасудовому порядку неможливо, оскільки підприємства, де працював заявник та отримував трудову книжку, на теперішній час не існують. Крім того звернення заявка до КУ «Трудовий архів Ананьївської міської ради» з метою отримання документів, які підтверджують кількість вихододнів та встановлений мінімум, результату не дали, оскільки документи з кадрових питань (особового складу) колгоспу ім. Енгельса, КСП «Долинське», СВК «Долинське» с. Долинське Ананьївського району Одеської області на зберігання до КУ «Трудовий Ананьївської міської ради» не надходили.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в колгоспі ім. Енгельса села Долинське Ананьївського району Одеської області, який в подальшому був перейменований в Колективне сільськогосподарське підприємство «Долинське» та реорганізований в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Долинське», за період з 01 січня 1987 року по 24 березня 2004 року.

Ухвалою від 19 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявник в судовому засіданні подану ним заяву підтримав та просив її задовольнити. Також заявник пояснив, що дійсно працював у період часу, про який зазначив в своїй заяві. Зарахування зазначеного періоду має значення для реалізації його права на пенсійне забезпечення.

Представник заявника адвокат Бойко О.О., який діє на підставі ордеру серії ВН №1260542 від 26 червня 2023 року, в судовому засіданні заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримав в повному обсязі. Також пояснив, що іншого способу підтвердження факту робити заявника немає, а тому заявник вимушений був звернутися до суду з даною заявою.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшов відзив представника заінтересованої особи, згідно якого просить суд залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Заяви про встановлення трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Звертають увагу, що встановлення наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованої особою до адміністративного суду. У судовому порядку відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється лише факт належності документа, який підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Заявником не було надано документів щодо кількості відпрацьованих вихододнів та встановленого мінімуму, таким чином були відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 29 червня 1985 року по 20 лютого 1986 року у колгоспі «Перемога» та з 01 січня 1987 року по 18 лютого 1993 року у Колгоспі «Енгельса». Також у відзиві просять розгляд справи проводити без участі представника Головного управління (а.с.21-25, 43).

При цьому, у відповідності до положень частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

При цьому, взявши до уваги відзив на заяву представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, положення ч.3 ст.211, ч.ч.1-3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, та за участю заявника та його представника.

Свідок ОСОБА_4 , надавши в підтвердження своєї трудової діяльності копію трудової книжки (а.с.46-48), в судовому засіданні пояснив, що заявника знає добре. Вони разом працювали у колгоспі доти, доки він не розпався. Працювали разом з 1979 року по 2002 рік. Також свідок зазначив, що заявник у колгоспі працював без перерви у трудовому стажі, тобто, працював на протязі всіх років свого трудового стажу. Також свідок додав, коли він прийшов працювати у колгосп, то заявник там вже працював.

Свідок ОСОБА_5 , надавши в підтвердження своєї трудової діяльності копію трудової книжки та копію рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 13 червня 2018 року про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.49-54), в судовому засіданні пояснив, що знає заявника з 1976 року. Вони разом працювали у колгоспі. Свідок зазначив, що особисто він працював у колгоспі з 1979 року по 2001 чи 2002 рік. Коли він прийшов працювали у колгоспі, то заявник там вже працював.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків та пояснення учасників судового засідання, приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити з наступних підстав.

Так, при розгляді справи встановлено:

Заявником у справі є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 29 вересня 2004 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4), довідкою Долинської сільської ради Подільського району Одеської області №945 від 11 липня 2023 року (а.с.11).

Заявник звернувся до суду із заявою та просить встановити факт що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в колгоспі ім. Енгельса села Долинське Ананьївського району Одеської області, який в подальшому був перейменований в Колективне сільськогосподарське підприємство «Долинське» та реорганізований в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Долинське», за період з 01 січня 1987 року по 24 березня 2004 року.

З приводу викладених в відзиві заінтересованої особи - головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11 серпня 2023 року №1500-0905-7/110963 (а.с.21-25) доводів про те, що в даному випадку заяви про встановлення трудового стажу не можуть розглядатися у порядку, цивільного судочинства окремого провадження, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

З наведеного вбачається, що факт, який просить встановити ОСОБА_3 , є лише підставою для виникнення права на призначення пенсії за віком. До прийняття судом рішення про встановлення зазначеного факту ОСОБА_3 формально, за наведених у заяві обставин, станом на 20 грудня 2023 року не має права на призначення пенсії за віком, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, відповідно, таке право не може бути предметом спору.

Відповідно до копії рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №79 від 03 серпня 2022 року, прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 , йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення мотивоване тим, що на момент звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України, а саме, 27 липня 2022 року, вік заявника 63 роки. Необхідний страховий стаж не менш 26 років з 01 січня по 31 грудня 2019 року. Водночас, у разі відсутності з 01 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч.1 ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року від 19 до 29 років. Страховий стаж заявника становить 06 років 02 місяці 12 днів. Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Згідно п.18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, за відсутності таких документів трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Однак зазначений пункт не передбачає підтвердження свідками виконання мінімуму трудової участі у колгоспі. Також відповідно до зазначеного рішення до загального трудового стажу не зараховано періоди роботи, зокрема, з 01 січня 1987 року 18 лютого 1993 року в колгоспі ім.. Енгельса, оскільки для застосування п.18 Порядку відсутні підстави; з 18 лютого 1993 року по 09 квітня 2002 року, оскільки довідки №112 від 15 травня 2001 року та №242 від 27 червня 2022 року мають розбіжності (а.с.5).

Заявником до заяви також додано копію трудової книжки колгоспника, виданої на його ім`я, серії НОМЕР_2 , заповненої 18 січня 1995 року з відповідними відмітками та заповненими графами про місце робити, а також про трудову участь в суспільному господарстві (а.с.6).

У відповідності до листа КУ «Трудовий архів Ананьївської міської ради» №219 від 17 травня 2023 року документи з кадрових питань (особового складу) колгоспу імені Енгельса, Колективного сільськогосподарського підприємства «Долинське», Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Долинське» села Долинське Ананьївського району Одеської області станом на 17 травня 2023 року на зберігання до КУ «Трудовий архів» не надходили (а.с.7).

Відповідно до листа Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради №242 від 27 червня 2023 року колективне сільськогосподарське підприємство «Долинське» було зареєстровано 24 січня 1995 року. 07 березня 2000 року воно було перетворено на сільськогосподарський виробничий кооператив «Долинське». 28 лютого 2007 року СВК «Долинське» був ліквідований за рішенням Господарського суду Одеської області від 13 лютого 2007 року у зв`язку з визнання банкрутом (а.с.8).

Довідка №112 від 15 травня 2001 року, зазначена в рішенні головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії, суду надана не була.

Згідно копії протоколу опитування свідків від 27 липня 2022 року №3 свідок ОСОБА_6 пояснив, що дійсно працював в колгоспі «Енгельса» (після реорганізації СВК «Долинське») з 18 червня 1969 року по 09 квітня 2002 року на посаді будівельника, і знав по спільній роботі заявника по справі ОСОБА_3 , який працював в цьому самому колгоспі з 01 січня 1987 року по 09 квітня 2002 року на посаді різноробочого (а.с.44).

Згідно копії протоколу опитування свідків від 27 липня 2022 року свідок ОСОБА_7 пояснив, що дійсно працював в колгоспі «Енгельса» (після реорганізації СВК «Долинське») з 03 жовтня 1984 року по 09 квітня 2002 року на посаді водія, і знав по спільній роботі заявника по справі ОСОБА_3 , який працював в цьому самому колгоспі з 01 січня 1987 року по 09 квітня 2002 року на посаді різноробочого (а.с.45).

Також в матеріалах справи містяться: копія трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 , заповненої 28 січня 1992 року на ім`я ОСОБА_4 , свідка, допитаного в судовому засіданні за клопотанням представника заявника, яка містить відповідні відмітки та заповнені графи про місце роботи, а також відомості про трудову участь в суспільному господарстві (а.с.46-48), копія трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_4 , заповненої 18 березня 1985 року на ім`я ОСОБА_5 , свідка, допитаного в судовому засіданні за клопотанням представника заявника, яка містить відповідні відмітки та заповнені графи про місце роботи, а також відомості про трудову участь в суспільному господарстві (а.с.46-48).

Заявником також надано суду копію рішення Ананьївського району Одеської області від 13 червня 2018 року, відповідно до якого заяву ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено, та встановлено той факт його роботи у колгоспі імені «Енгельса» с. Долинське Ананьївського району Одеської області, в КСП «Долинське» с. Долинське Ананьївського району Одеської області, СВК «Долинське» с. Долинське Ананьївського району Одеської області (а.с.52-54)

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту частини 2 статті 77 ЦПК України вбачається, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами частини 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до ч.1 ст.24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.4 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.1 Розділу ХV «Прикінцевих положень» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2004 року.

ОСОБА_3 у заяві просить встановити факт його трудової діяльності у період часу з 01 січня 1987 року по 24 березня 2004 року.

Питання обрахунку стажу трудової діяльності, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання законної сили Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII преамбулою якого визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Частиною 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

У відповідності до положень ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2 Порядку визначено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У відповідності до п.17 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи а неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на трудову пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

Відповідно до п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як зазначалося вище, рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області ОСОБА_3 відмовлено у призначенні пенсії, зокрема через відсутність підтвердження виконання мінімуму трудової участі у колгоспі. Також з вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_3 для призначення пенсії за віком надано: трудову книжку серії НОМЕР_5 від 20 березня 1980 року; трудову книжку серії НОМЕР_2 від 18 січня 1995 року; протокол опитування свідків №2 від 27 червня 2022 року; довідку №112 від 15 травня 2001 року, видану СГВК «Долинське»; довідку №242 від 27 червня 2022 року, видану Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради. У вказаному рішенні зазначено що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 02 січня 1984 року по 07 серпня 1984 року, оскільки в записі про прийом на роботу відсутній номер наказу про прийом на роботу; з 29 червня 1985 року по 20 лютого 1986 року в колгоспі «Перемога», оскільки відсутня довідка про кількість фактично відпрацьованих днів і вставлений річний мінімум; 01 січня 1987 року по 18 лютого 1993 року в колгоспі ім. Енгельса, оскільки для застосування п.18 Порядку відсутні підстави; з 18 лютого 1993 року по 09 квітня 2022 року, оскільки довідки №112 від 15 травня 2001 року та №242 від 27 червня 2022 року мають розбіжності (а.с.5).

Водночас, суду не біли надані копія трудової книжки серії НОМЕР_5 від 20 березня 1980 року та копія довідки №112 від 15 травня 2001 року. Судом в судовому засіданні було постановлено на обговорення питання щодо надання суду довідки №112 від 15 травня 2001 року, на яку посилається заінтересована особа в рішенні про відмову у призначенні пенсії. Представник заявника просив суду оголосити перерву з метою звернення до Управління Пенсійного фонду України з метою отримання копії вказаної довідки, однак в черговому судовому засіданні представник заявника повідомив суд, що звертався до Управління Пенсійного фонду України з метою отримання копії вище вказаної довідки, однак отримати її не вдалося. Водночас представником заявника не було надано суду доказів щодо такого звернення.

Суд наголошує, що встановлення факту наявності трудового стажу відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, здійснюється органами Пенсійного Фонду України, а не у судовому порядку. У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року, справа №347/576/18.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року, справа №198/623/18.

Проаналізувавши вище вказані норми, суд приходить до висновку, що питання щодо встановлення факту трудового стажу не належить до компетенції суду, вказаний факт встановлюється органами Пенсійного фонду України на підставі наданих заявником документів, з показів свідків в разі відсутності тих чи інших документів, тощо. Тобто, в даному випадку, коли заявник ОСОБА_3 в своїй заяві просить суд встановити факт його трудової діяльності за певний період, тобто, фактично визначити його трудовий стаж, суд не вбачає підстав для задоволення заяви, оскільки в судовому порядку можливо встановити лише факт належності документа, який підтверджує трудовий стаж, якщо в ньому є розбіжності щодо прізвища ім`я чи по батькові особи, відносно якої такий документ виданий.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

У відповідності до ч.2 ст.272 ЦПК України, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2023 року.

Суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.