ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 204/713/23

провадження № 61-8442св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб?єкт оскарження, дії та рішення якого оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович,

заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Деркач Н. М., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О. М., заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від

14 березня 2023 року скаргу задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги.

Визнано дії приватного виконавця Сивокозова О. М. щодо прийняття постанови від 11 листопада 2022 року про відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_1, постанови від 11 листопада 2022 року про стягнення з боржника основної винагороди, постанови від 11 листопада 2022 роки про арешт майна боржника, а також постанови від 28 грудня 2022 року про опис та арешт майна (коштів) боржника неправомірними.

Скасовано постанову приватного виконавця Сивокозова О. М. від 11 листопада 2022 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2284/2011, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 19 грудня 2013 року.

Скасовано постанову приватного виконавця Сивокозова О. М. від 11 листопада 2022 року про арешт майна боржника.

Скасовано постанову приватного виконавця Сивокозова О. М. від 28 грудня 2022 року про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з якою описано та накладено арешт на майно: 1/3 частки приватної власності квартири (реєстраційний номер 13799931), загальною площею 57,0 кв. м, житловою площею 37,2 кв. м. Технічний опис майна: в житловому будинку

літ. «А- 5» квартира

АДРЕСА_1 - житлова площею 13,2 кв. м, 5 - житлова площею 11,1 кв. м, 7 - житлова площею 12,9 кв. м,

6 - комора площею 1,0 кв. м, І - балкон площею 0,8 кв. м. Рішенням Красногвардійського РВК від 27 січня 2006 року № 26/6 узаконено переобладнання квартири загальною площею 57,0 кв. м, житловою площею

37,2 кв. м. Місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець Сивокозов О. М. оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця Сивокозова О. М. на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року залишено без руху і надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено, що в разі невиконання вимог суду апеляційна скарга буде визнана неподаною й повернена особі, яка її подала.

Ухвала мотивована тим, що заявник не додав до апеляційної скарги докази сплати судового збору. Суд вказав, що аргументи заявника про те, що судовий збір за подання апеляційної скарги у справі за скаргою на дії державного виконавця не сплачується, є безпідставними, оскільки приватний виконавець не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законом прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору.

05 і 08 травня 2023 року приватний виконавець Сивокозов О. М. подав до Дніпровського апеляційного суду клопотання, які мотивовані тим, що за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із скаргою на дії виконавців, на заявника не поширюється обов?язок сплати судового збору за звернення до суду із скаргою, тому судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, прийняту за результатом її розгляду, не сплачується.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця Сивокозова О. М. на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року визнано неподаною та повернено заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що приватний виконавець Сивокозов О. М. вказані в ухвалі недоліки станом на 09 травня 2023 року не усунув, а тому апеляційна скарга згідно зі статтями 185, 357 ЦПК України вважається неподаною та повертається заявнику. При цьому апеляційний суд зазначив, що аргументи заявника про те, що приватний виконавець звільнений від сплати судового збору, зазначені у заяві від 08 травня 2023 року,

є тотожними аргументам, зазначеним в апеляційній скарзі, оцінка яким вже була надана.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

06 червня 2023 року приватний виконавець Совокозов О. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року і направити справу для розгляду по суті до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду зі скаргою на дії виконавців, на заявника не поширюється обов?язок сплати судового збору за звернення до суду зі скаргою, тому судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, прийняту за результатами її розгляду, не сплачується.

Доводи інших учасників справи

31 липня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року - без змін.

Відзив мотивований тим, що приватний виконавець Совокозов О. М. неправильно тлумачить норми Закону України «Про судовий збір», оскільки він не є стороною виконавчого провадження, він є суб?єктом незалежної професійної діяльності, уповноважений державою на здійснення діяльності

з примусового виконання рішень, визначених законом, та у спосіб і порядок, встановлений законом. На стадії звернення до суду першої інстанції боржник

і стягувач не повинні сплачувати судовий збір за подання скарги. Разом з тим Закон України «Про судовий збір» не звільняє приватного виконавця від сплати судового збору.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

15 серпня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

У справі, яка переглядається, апеляційний суд встановив, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня

2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець Сивокозов О. М. оскаржив її в апеляційному порядку.

Одночасно в апеляційній скарзі заявник наводив аргументи про те, що він

є суб?єктом, який звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду скарги на дії або рішення приватного виконавця.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За правилами частин першої, другої статті 185 ЦПК України у взаємозв?язку із частиною другою статті 357 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.

В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху зазначаються недоліки скарги, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця Сивокозова О. М. на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року залишено без руху і надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено, що в разі невиконання вимог суду апеляційна скарга буде визнана неподаною й повернена особі, яка її подала.

Ухвала мотивована тим, що заявник не додав до апеляційної скарги докази сплати судового збору. Суд вказав, що аргументи заявника про те, що судовий збір за подання апеляційної скарги у справі за скаргою на дії державного виконавця не сплачується, є безпідставними, оскільки приватний виконавець не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законом прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору.

05 і 08 травня 2023 року приватний виконавець Сивокозов О. М. подав до Дніпровського апеляційного суду клопотання, які мотивовані тим, що за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із скаргою на дії виконавців, на заявника не поширюється обов?язок сплати судового збору за звернення до суду із скаргою, тому судовий бір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, прийняту за результатом її розгляду, не сплачується.

Згідно з частиною третьою 185 ЦПК України, у взаємозв?язку із частиною другою статті 357 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду

у встановлений строк сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Апеляційний суд, встановивши, що приватний виконавець Сивокозов О. М.

у встановлений судом строк станом на 09 травня 2023 року не усунув недоліків апеляційної скарги, зробив правильний висновок про визнання її неподаною та повернення.

Аргументи заявника про те, що він є суб?єктом, який звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду скарги на дії або рішення приватного виконавця, -

є безпідставними з огляду на таке.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду розглядала подібну справу № 225/2213/20 (провадження № 61-7398сво23), заявником у якій була приватний виконавець, в якій, крім іншого, вирішувалося питання наявності/відсутності у заявника - приватного виконавця обов`язку зі сплати судового збору за подання відповідної скарги.

У цій постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (частина третя статті 136 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами

є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову

є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати

на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8

Закону України «Про судовий збір»).

Наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

Зазначеною нормою прямо передбачено право суду, зокрема, звільнити від сплати судового збору саме позивача - члена малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, а заявник (скаржник) не є позивачем у справі.

Тобто за певних умов суд може звільнити від сплати судового збору саме сторону у справі.

Крім того, відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною другою статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено,

що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

У даній категорії справ приватний виконавець не діє в особистих інтересах,

а є суб`єктом, який здійснює виконання судового рішення, вона не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому підстав для звільнення її від сплати судового збору немає.

Крім того, вирішуючи питання узгодження судової практики Верховного Суду

у даній категорії справ, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного зазначив, що приватний виконавець не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому у даній категорії справ відсутні правові підстави для звільнення її від сплати судового збору за подання касаційних скарг на відповідні ухвали апеляційного суду, і, як наслідок, розгляд її касаційних скарг по суті без сплати судового збору.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Таким чином, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про те, що у спірних правовідносинах приватний виконавець за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції зобов`язаний сплатити судовий збір, визначений законом. Доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують.

При цьому колегія суддів Верховного Суду бере до уваги, що суд апеляційної інстанції врахував вказані норми права, відповідно до процесуального закону апеляційну скаргу приватного виконавця залишив без руху, надав йому строк для сплати судового збору, розмір якого визначено відповідно до Закону України «Про судовий збір». Разом із тим заявник судовий збір не сплатив,

а отже, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною, обґрунтованою і не підлягає скасуванню.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 травня

2023 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

Щодо заявлених клопотань

14 серпня 2023 року приватний виконавець Сивокозов О. М. подав до Верховного Суду клопотання, у якому просить передати справу № 204/713/23 на розгляд Об?єднаої палати Верховного Суду або Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми та забезпечення розвитку права

і формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів, вивчивши клопотання, дійшла висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).

Частиною п`ятою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 30 жовтня 2018 року

у справі № 757/172/16-ц (провадження № 14-475цс18), виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі,

а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути

з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки заявник не навів мотивів та аргументів для такої передачі. Наведені заявником обґрунтування

у розумінні частини п`ятої статті 403 ЦПК України не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему і необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а тому в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.

При цьому судова практика з указаного процесуального питання стала та сформована, що підтверджується, у тому числі, постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада

2023 року у справі № 225/2213/20 (провадження № 61-7398сво23).

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про передачу справи на розгляд Об?єднаної палати Верховного Суду або Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська