УХВАЛА

28 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 756/12382/19

провадження № 61-18147во23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Івестиційно-розрахунковий центр» про захист прав споживача,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Івестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «Івестиційно-розрахунковий центр»), у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь проценти за користування коштами за період з 15 вересня 2016 року по 15 вересня 2019 року в сумі 62 604, 00 грн, три відсотки річних, нараховані на суму основного боргу, у розмірі 5 400, 00 грн, три відсотки річних, нараховані на суму процентів, у розмірі 1 224, 58 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму основного боргу, у розмірі 24 672, 00 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму процентів, у розмірі 5 594, 79 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних, нараховані на суму основного боргу, за період з 15 вересня 2016 року по 15 вересня 2019 року у розмірі 5 400, 00 грн, три відсотки річних, нараховані на суму процентів, за період з 15 вересня 2016 року по 15 вересня 2019 року у розмірі 1 224, 58 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму основного боргу, за період з 15 вересня 2016 року по 15 вересня 2019 року у розмірі 24 672, 00 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму процентів, за період з 15 вересня 2016 року по 15 вересня 2019 року у розмірі 5 594, 79 грн.

Іншу частину позовних вимог залишено без задоволення.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування коштами скасовано та ухвалено нове судове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь ОСОБА_1 проценти за користування коштами за період з 15 вересня 2016 року по 15 вересня 2019 року у розмірі 62 604, 00 грн.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року в частині стягнення з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь держави судового збору змінено з 368, 93 грн на 994, 95 грн.

18 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цій справі щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу і витрат, що пов`язані з направленням поштової кореспонденції, на загальну суму 15 329, 00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року, залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу щодо вивчення і аналізу цивільної справи, складання позовної заяви, складання пояснень, складання заяви про ухвалення додаткового рішення, а також витрат за направлення суду поштової кореспонденції 24 листопада 2020 року. В іншій частині заяву повернуто заявнику.

25 січня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 рокута постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року відмовлено.

20 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду касаційної інстанції заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2023 рокуза виключними обставинами.

Заява ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої статті 425 ЦПК України заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

У постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15-ц (провадження № 61-2146св18), від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11 (провадження №61-1537св21), від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 (провадження № 61-1546св21) вказано, що ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Оскільки ухвала Верховного Суду від 13 лютого 2023 року про відмову у відкритті касаційного провадження не є рішенням, яким закінчено розгляд справи та яке прийняте за результатами вирішення спору по суті, тому така ухвала не може бути предметом перегляду за виключними обставинами відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України.

Таким чином, ураховуючи те, що суд касаційної інстанції відмовив у відкритті касаційного провадження, тобто не змінював та не скасовував ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвала суду про відмову у відкритті касаційного провадження не є ухвалою суду, якою закінчено розгляд справи та вирішено спір по суті позовних вимог, заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2023 року не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом і підлягає поверненню.

Керуючись статтями 423, 425 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Івестиційно-розрахунковий центр» про захист прав споживача повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов