Справа № 697/2309/21
Провадження № 2/697/258/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Власової Б.В.,

за участі секретаря судового засідання Румини М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області, Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області про зобов`язання виплатити заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за фактичний час незаконного відсторонення від роботи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончарук А.В. звернулася до суду з позовом до відповідача Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи та поновлення позивача на роботі, зобов`язання відповідача виплатити позивачу заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що працює на роботі в Комунальному закладі «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області вчителем англійської мови. 08.11.2021 позивачу відповідачем було вручено наказ № 61 К від 08.11.2021 про відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який мотивований тим, що оскільки у позивача відсутнє відповідне щеплення, то відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України, відповідач відсторонює позивача від його роботи до часу усунення обставин, що обумовили відсторонення.

Позивач звертає увагу на те, що ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між позивачем та відповідачем такого зобов`язання з боку позивача немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення позивача з роботи з підстав відсутності вищевказаного щеплення.

Позивач вважає наказ про відсторонення незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням її права на працю, передбаченого ст. 43 Конституції України, ст. 23 Загальної декларації прав людини, ст. 1 Європейської соціальної хартії, ст. 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права.

Наказ про відсторонення мотивований положеннями ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», який передбачає обов`язкове щеплення саме обов`язковими щепленнями. Цим Законом щеплення від COVID-19 не встановлене як обов`язкове, а тому відсторонення працівника з підстав ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є незаконним та безпідставним.

Підстави відсторонення передбачені ст. 46 Кодексу законів про працю України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану». Правової можливості відсторонення працівника від роботи з підстав відсутності у нього щеплення від COVID-19 законодавством не передбачено. Дорожньою картою з провадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні 2021-2022 роках, встановлено, що вакцинація буде добровільною для всіх груп населення та професійних груп.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020, якщо норма закону чи підзаконного нормативно-правового акту суперечить нормі Конституції України, слід застосовувати Конституцію як норми прямої дії.

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 23.12.2021 (а.с. 60) просить: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 61 К від 08.11.2021 про відсторонення позивача від роботи; зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи.

У відзиві на позовну заяву Комунальний заклад «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області просить у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.46-48), де щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи зазначає, що згідно ст. 94 Кодексу законів про працю України, ч. 1 ст. 1 Закону «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода за виконану працівником роботу, тому при відстороненні від роботи позивача підстав для нарахування їй заробітної плати немає (а.с.46-48).

Рішенням Канівського міськрайонного суду від 28.03.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 01.06.2022 рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.03.2022 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.03.2023 у даній справі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову, визнано незаконним та скасовано наказ Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області №61-К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 ; рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області про зобов`язання виплатити заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи скасовано, а справу № 697/2309/21 в зазначеній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

20.03.2023 ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Євтушенко (нині Власова) Б.В. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області в частині зобов`язання виплатити заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи, призначено до судового розгляду по суті.

19.04.2023, до початку судового засідання, позивачем подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та залучення у справі співвідповідача, у якій просить суд: залучити у справу в якості співвідповідача Відділ освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області, оскільки відповідач Комунальний заклад «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області не виконує самостійно фінансові зобов`язання. Щодо збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень, стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області середню заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи в сумі 25637,70 грн.

19.06.2023 ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області заяву позивача про зміну предмета позову та залучення співвідповідача задоволено частково, прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову шляхом доповнення вимогою про стягнення середньої заробітної плати та залучено до участі у справі співвідповідача - Відділ освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області.

Ухвалою суду від 22.06.2023 відмовлено у прийнятті заяви позивача в частині доповнення позову позовною вимогою про відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідача-2 - Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області середню заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи в сумі 25637,70 грн. зазначено, що у відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Згідно з п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.12.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним відстороненням від роботи він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місці роботи.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата для оплати вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місці роботи провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Розпорядником коштів з виплати заробітної плати є Відділ освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області. Отже, з відповідача-2 на користь позивача повинна бути стягнута наступна сума: 25637,70 грн. (8646,85+8727,74) = 17374,69 грн./ 61= 284,84 грн. х 90.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гончарук А.В. у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача-1 адвокат Хорошун О.В. повторно у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Повідомлення про причину неявки в судове засідання до суду не надійшло.

Відповідач-2 представника у судове засідання повторно не направив, хоча належним чином повідмолений про дату, час і місце судового засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов про зобов`язання виплатити заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за фактичний час незаконного відсторонення від роботи підлягає задоволенню частково.

Згідно наказу директора Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської радиЧеркаської області Л. Глушко від 08.11.2021 № 61-К, керуючись наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за № 1306/36928 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», статтею 46 Кодексу законів про працю України, частиною другою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частиною третьою статті 5 Закону України «Про державну службу», відсторонено ОСОБА_1 , вчителя англійської мови КЗ «Литвинецький ліцей» з 08.11.2021 року від виконання службових обов`язків без збереження заробітної плати до усунення причин, що його зумовили. Після усунення обставин, що обумовили відсторонення: проведено профілактичне щеплення проти COVID-19 чи надано медичний висновок про наявність протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 ОСОБА_1 буде допущена до роботи. Посадове місце наказано зберігати за ОСОБА_1 (а.с.7).

Зі вказаним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 08.11.2021, про що свідчить її особистий підпис.

Постановою Верховного суду від 01.03.2023 рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи і ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову, визнано незаконним та скасовано наказ Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області №61-К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 ; рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 01 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області про зобов`язання виплатити заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи скасовано, а справу № 697/2309/21 в зазначеній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( а.с. 196-202).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Згідно наказу директора Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області Глушко Л. № 6-К від 14.03.2022, відповідно до наказу МОЗ «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 25.02.2022 № 380, з метою організації освітнього процесу під час воєнного стану, скасовано наказ від 08.11.2021 №61-К за наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді вчителя англійської мови КЗ «Литвинецький ліцей» з 14.03.2022, наказано тарифікувати з навантаженням кількості годин, яку вона мала до відсторонення (а.с. 233).

Суд, оцінивши докази у всіх їх сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України).

Згідно з ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у пункті 10 Постанови від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України).

Вказана правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі №761/12073/18 (провадженя №61-13444св19).

Враховуючи, що постановою Верховного суду від 01.03.2023 у даній справі ухвалено в частині нове рішення про задоволення позову, визнано незаконним та скасовано наказ Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області №61-К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 , то позовна вимога про стягнення з відповідача-2 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи обґрунтована.

При розрахунку середнього заробітку за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи суд виходить з пунктів 2, 3, 5, 8 Постанови Kабінету Mіністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно з якими середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З довідки про доходи форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України, заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці перед відстороненням вересень, жовтень 2021 роки : 8646,85 грн. (вересень 2021 рік) та 8727,74 грн. (жовтень 2021 рік) (а.с. 234 на звороті).

Відповідно до розрахунку позивача середнього заробітку за час незаконного відсторонення позивача від роботи, з 08.11.2021 до 14.03.2022, складає: 25637,70 грн. (8646,85+8727,74) = 17374,69 грн./ 61= 284,84 грн. х 90.

Згідно розрахунку суду розмір середнього заробітку за час незаконного відсторонення позивача від роботи, з 08.11.2021 по 13.03.2022, складає: 24780,21 грн. (8646,85+8727,74) = 17374,59 грн./ 61= 284,83 грн. х 87.

З довідки про доходи № 01-04/98 від 11.04.2023, виданої ОСОБА_2 (а.с. 236), вбачається, що нараховує заробітну плату позивачу Відділ освіти, культури молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області.

Отже, позовна вимога до відповідача-2 Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області про стягнення середньої заробітної плати за час незаконного відсторонення позивача від роботи на суму 25637,70 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 24780,21 грн. В решті позову до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області слід відмовити.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 359/10023/16-ц.

Щодо позовної вимоги до відповідача-1 Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки не є належним способом захисту прав, так як всі виплати здійснюються шляхом стягнення сум.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення середнього розміру заробітної плати звільнена, відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позовна вимога до відповідача-2 - Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області про стягнення середнього розміру заробітної плати за час незаконного відстороння від роботи задоволена частково на суму 24780,21 грн., що становить 96,655 % від заявлених до стягнення (25637,70 грн.), тому з відповідача-2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 877,63 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 83, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області, Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області про зобов`язання виплатити заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за фактичний час незаконного відсторонення від роботи - задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області (, адреса: 19030, Черкаська область, с. Литвинець, вул. Гайдамацька, 2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , середній розмір заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи в сумі 24780,21 (двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят гривень 21 коп.) .

В решті позову до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області - відмовити.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області про зобов`язання виплатити заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення від роботи - відмовити.

Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області (, адреса: 19030, Черкаська область, с. Литвинець, вул. Гайдамацька, 2) на користь держави судовий збір в сумі 877,63 грн. (вісімсот сімдесят сім гривень 63 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 28 грудня 2023 року.

Суддя Б . В . Власова