Єдиний унікальний номер: 448/605/23
Провадження № 2/448/261/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

23.06.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна про визнання права власності на будинковолодіння

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його (позивача) матір ОСОБА_2 , яка за життя своїм майном розпорядилася, склавши заповіт у його (позивача) користь.

Покликається на те, що після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області. Вказав, що спірне будинковолодіння належало спадкодавиці ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, планом забудови земельної ділянки від 25.01.1972р., рішенням №9 від 10.05.2005р. виконавчого комітету Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Стверджує, що з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А., однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на дане будинковолодіння.

З огляду на наведене, просить суд визнати за ним (позивачем) право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просив справу слухати у їх відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна в судове засідання не з`явилася, проте скерувала на адресу суду копію спадкової справи за №04/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, просила суд здійснити розгляд справи у її відсутності та вирішення спору поклала на розсуд суду.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 (матері позивача).

До складу даної спадщини входило, в тому числі право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, який фактично належав спадкодавиці згідно свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, плану забудови земельної ділянки від 25.01.1972р., рішення №9 від 10.05.2005р. виконавчого комітету Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_2 за життя своїм майном розпорядилася, а саме 04.09.2012 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_1 (позивачу). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №15.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із довідки виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області за №57 від 27.04.2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживав та був зареєстрований син ОСОБА_1 (позивач) та онуки.

Згідно матеріалів спадкової справи №04.2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач, як спадкоємець за заповітом у звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна спадкодавиці ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видані свідоцтво, складається із земельної ділянки, площею 1,057га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Арламівськоволянської сільської ради Яворівського (Мостиського) району Львівської області.

Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавиці ОСОБА_2 , та які б прийняли таку, судом не встановлено.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1270 ЦК України, ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері спадкодавиці ОСОБА_2 .

При цьому, приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дане спадкове майна - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавиці ОСОБА_2 . Нотаріус роз`яснила позивачі можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_2 ; копіями сторінок спадкової справи за №04/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; листом-повідомленням приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А. про відмову позивачу у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копією технічного паспорту та іншими матеріалами справи.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавиці ОСОБА_2 належало право на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивача ОСОБА_1 , який у встановленому порядку прийняв дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останнім права власності на спірне спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна про визнання права власності на будинковолодіння задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.07.2023р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Арламівська Воля Мостиського району Львівської області; проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 6 Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Зелена, 2, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В. Кічак