Справа №442/3808/23
Провадження №2-о/442/165/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Гарасимків Л.І.

за участю секретаря судового засідання Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Дрогобицький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки,

встановила :

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він є єдиною особою, яка зайнята постійним стороннім доглядом за бабусею ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІ групи, а інших осіб, які можуть здійснювати догляд за нею немає.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його бабцею. Остання є інвалідом другої групи довічно та зареєстрована і проживає разом з ним по АДРЕСА_1 , і він постійно здійснює за нею догляд. Інші родичі дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 зареєстровані та проживають окремо від неї та мають відповідні захворювання, у зв`язку з чим не мають змоги забезпечити ОСОБА_2 належний догляд. Будь - яких інших осіб котрі б могли здійснювати догляд за нею , окрім нього не має.

Враховуючи, що чинним законодавством України не встановлено порядку підтвердження факту одноособового догляду за особою вимушений звернутись до суду з даною заявою для його підтвердження.

12.06.2023 ухвалою судді в справі було відкрито провадження та призначено до розгляду.

Від заявника надійшла заява про слухання справи у його відсутності та підтримання заявлених вимог.

Від представника заінтересованої особи надійшла заява про слухання справи у його відсутності, разом з тим зазначив, що жодної заінтересованості в задоволенні чи відмові заяви ОСОБА_1 немає.

Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

За правилами статті 293 ЦПК України - окреме провадження, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно статті 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом невизначено іншого порядку їх встановлення.

За приписами статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини 1 статті 78 ЦК України, дієздатна фізична особа, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, має право обрати собі помічника. Помічником може бути дієздатна фізична особа. За заявою особи, яка потребує допомоги, ім`я її помічника реєструється органом опіки та піклування, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку.

Статтею 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що чинниками, які можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.

Згідно статті 1 Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» № 2961-IVвід 06.10.2005 року (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2961-IV, рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності.

Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги.

ЛКК (лікарсько-консультативна комісія) - клініко-консультативна комісія, колегіальний орган, який створюється на базі державних лікувально-профілактичних установ або при регіональних органах охорони здоров`я.

Акт встановлення факту здійснення догляду складається на підставі звернення особи, за якою здійснюється догляд або яка здійснює догляд, до районної держадміністрації або виконавчого органу ради із заявою про здійснення такого догляду.

Питання надання соціальної послуги - догляду на непрофесійній основі, - регулюється Законом України "Про соціальні послуги", Постановою КМУ від 23 вересня 2020 року № 859 "Деякі питання призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі". Цей Порядок встановлює в тому числі і механізм призначення та виплати компенсації за догляд, який призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі фізична особа, що надає соціальні послуги), послуги особам з числа членів своєї сім`ї, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю І групи; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму неспроможні самостійно пересуватися і самообслуговуватися.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 21.06.1986 року вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , і його батьками значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 15.02.1986 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ( дівоче прізвище ОСОБА_6 ) уклали шлюб 15.02.1986 року актовий запис № 16.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 27.04.1968 року вбачається, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , і її батьками значаться ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно довідки № 267 від 31.05.2023 року виданої виконавчим комітетом Трускавецької міської Ради Львівської області вбачається, що ОСОБА_4 , 02.11.1970 року дійсно зареєстрований і проживає по АДРЕСА_2 та згідно довідки виданої КНП « Стебницька міська Рада» від 08.05.2023 року є особою , яка хворіє бронхіальна астма, ішемічна хвороба серця, тощо.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/004123201 від 31.05.2023 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає АДРЕСА_3 та згідно довідки виданої КНП « Стебницька міська Рада» від 08.05.2023 року є особою , яка хворіє двобічний коксоартроз 111 ст. та гоноартроз обох колінних суглобів 111 ст. із значиним порушенням функції ходи.

Згідно довідки МСЕК від 03.03.2023 року за №741359 ОСОБА_2 , є інвалідом ІІ групи довічно є непрацездатна.

Згідно висновку виданого КНП « Стебницька міська Рада» № 131 від 05.05.2023 року виданого про наявність порушення функцій організму через які невиліковано хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, вбачається, що ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Факт постійного догляду ОСОБА_1 за хворою бабцею ОСОБА_2 також підтверджується актом про підтвердження факту проживання виконавчого комітету Трускавецької міської Ради від 03.05.2023 №49, де також вказано про відсутність інших осіб, що можуть здійснювати догляд.

З матеріалів справи також вбачається, що окрім заявника та хворої бабці є ще дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 останньої, однак вони зареєстровані та проживають окремо від неї та мають відповідні захворювання, у зв`язку з чим не мають змоги забезпечити їй належний догляд.

Наявність інших близьких родичів ОСОБА_2 судом не встановлено.

За розглядом справи на виконання положень ст.ст.76-81 ЦПК України заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту є необхідним заявнику для підтвердження відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за його бабцею ОСОБА_2 , яка є інвалідом - ІІ групи. При таких обставинах суд вважає, що задоволення заяви про встановлення юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 315, 317 ЦПК України, суд

ухвалив :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП : НОМЕР_4 є єдиною особою, яка зайнята постійним стороннім доглядом за бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_5 , яка є інвалідом ІІ групи та потребує постійного сторннього догляу, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.І. Гарасимків