справа № 489/6072/23 провадження №2/489/2433/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У жовтні 2023 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 60383,81 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 06.06.2018 відповідач ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630943660, відповідно до умов якої отримав кредит та зобов`язався виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені угодою платежі в строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Проте, своїх зобов`язань відповідач не виконав та станом на 22.01.2023 утворилася заборгованість в сумі 60383,81 грн.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про що внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань 30.11.2022.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості.

04.12.2023 від відповідача надійшли до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в яких просив слухати справу за правилами загального позовного провадження.

Також 04.12.2023 надійшов відзив на позов в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити частково та зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості відповідача відповідно до фактичного залишку заборгованості.

В обґрунтування відзиву відповідач вказав, що не заперечує факту наявності заборгованості, яка станом на 24.02.2022 складала 36081,46 грн., але не погоджується із заборгованістю, яку має намір стягнути позивач. Зазначає, що у позові не зазначено періоду за який утворилася заборгованість по тілу кредиту та щомісячним відсоткам з детальним розрахунком. Доданий до позову розрахунок є аналогічним документом банку, складеним в односторонньому порядку, та не погоджений з відповідачем, а тому не є безспірним доказом існування визначеного позивачем боргу відповідача. Надані позивачем розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку є неналежними доказами наявності заборгованості, оскільки такими документами є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Позивач не надав докази на підтвердження заборгованості за тілом кредиту чи за простроченими відсотками. Крім того, відповідач не отримував повідомлення-вимогу про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором.

Нарахована позивачем сума заборгованості дорівнює сумі кредиту, що дає підстави вважати, що позивачем не вирахувано платежі відповідача в рахунок списання заборгованості, які він сплачував регулярно до повномасштабного вторгнення в Україну. Окрім цього, позивачем нараховані відсотки за період, заначений в пункту 18 Прикінцевих положень ЦК України.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 20.11.2023 продовжено розгляд справи у зв`язку із повторним направленням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.12.2023 відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про перехід в загальне провадження.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.06.2018 ОСОБА_1 підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про відкриття йому проточного рахунку з електронним платіжним засобом у гривні, з встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом, який наданий для особистих потреб, у розмірі 35,99 % річних (розділу І ІІІ оферти).

Оферта позичальника прийнята банком, що підтверджується Акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії

06.06.2018 відповідач підписав Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб, а також угоду на використання аналогу власноручного підпису клієнта. Також підписав паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо строку кредитування, суму кредиту, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку та розміру платежу.

Укладення кредитного договору відповідач не оспорює. Також не оспорюється отримання кредитних коштів та користування ними у власних потребах.

Надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем позивач підтвердив випискою по рахунку з кредитною карткою Worid Debit Mastercard за період з 06.06.2018 по 28.02.2023, відповідно до якої витрати по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , складають 252001,16 грн., надходження 185327,35 грн., поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки 60383,81 грн.

Виписка по картковому рахунку відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

У зв`язку із цим, суд не погоджується з доводами відповідача проте, що виписка по рахунку є неналежним доказом.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 28.02.2023 становить 60383,81 грн., яка складається із: 38539,58 грн. заборгованості по тілу кредиту; 297,66 грн. по відсотках за користування кредитом; 19744,57 грн. простроченому тілу кредиту; 1802,00 грн. відсотків за простроченою заборгованістю.

03.07.2023 АТ «СЕНС БАНК» на адресу відповідача надіслав досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання , - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 60383,81 грн., яка позичальником без виконання.

Згідно матеріалів справи 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

Правове обґрунтуванням та мотиви суду

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За положеннями частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідженими судом доказами підтверджується, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором.

Між тим, в порушення умов кредитного договору, відповідач своїх зобов`язань з своєчасного повернення кредиту та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2023 утворилася заборгованість в сумі 60383,81 грн., яка відповідачем належними і допустимими доказами не спростована.

Посилання відповідача на незрозумілість розрахунку позивача та неналежність його як доказу є безпідставними, оскільки у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості, який підлягає оцінюванню судом в сукупності з іншими доказами.

Відповідач не спростував зазначеного розрахунку належними та допустимими доказами, зокрема, не надав власного контррозрахунку суми боргу та заявлених позивачем до стягнення нарахувань, як і не заявив клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положеннях ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Із позову та розрахунку заборгованості вбачається, що вимог про стягнення з відповідача відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, як і неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань позивач не заявляв.

У зв`язку із цим, доводи відповідача, які ґрунтуються на положеннях пункту 18 Прикінцевих та перехідних положеннях ЦК України, є помилковими.

Посилання відповідача на висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 щодо ефективності вимоги про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість суд до уваги не приймає, оскільки він стосується інших обставин справи, зокрема позову особи до банку про визнання недійсними умов кредитного договору, визнання дії банку зі стягнення плати за управління кредитом неправомірними та зобов`язати його перерахувати заборгованість позивача.

У даному випадку, предметом спору є стягнення заборгованості по кредитному договору за позовом банку.

Враховуючи встановлені обставини справи та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає наявними підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 60383,81 грн., яка нічим не спростована та перевірена судом.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 630943660 від 06.06.2018 в розмірі 60383,81 грн. (шістдесят тисяч триста вісімдесят три гривні 22 коп.) та судовий збір в сумі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика васильківська, 100;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 28.12.2023.

Суддя І.В.Коваленко