КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6967/2023
справа №756/3329/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Маркової Анни Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Диби О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

встановив:

У травні 2022 року до суду звернулась ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Позовні вимоги мотивує тим, що сторони з 29 липня 2021 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 липня 2021 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

Від спільного проживання мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що сторони з лютого 2022 року у зв`язку із різними поглядами на життя та суперечності характерів припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

Донька постійно проживає з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні та зареєстрована за адресою реєстрації місця проживання позивачки.

Відповідач належним чином не бере участі у розвитку дитини, не допомагає фінансово дружині, яка не може працювати, оскільки постійно піклується про доньку.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі на утримання ОСОБА_3 у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дружини у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років.

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 16 січня 2023 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 03 травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 03 травня 2022 року та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Марковою А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що матеріали цивільної справи не містять жодного доказу, який би підтверджував достатність доходу (заробітку) відповідача та/або інші обставини, які б давали право стверджувати, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000,00 гривень.

Вказує, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували щомісячні витрати позивачки на утримання дитини для стягнення аліментів у заявленому розмірі.

Позивачкою не доведено її право на отримання аліментів на її користь до досягнення дитиною трьох років.

Висновок суду про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає малолітня дитина, якій не виповнилось три роки, зроблено без жодного обґрунтування та вказівки на конкретні обставини чи докази.

Вказує, що під час розгляду справи позивачкою подано відповідь на відзив. Разом з цим, у судовому засіданні 16 січня 2023 року відповідь на відзив залишено без розгляду та повернуто позивачці. Проте, відповідь на відзив приєднана до матеріалів справи, як процесуальний документ.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду №129/1033/13 від 18 березня 2020 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким з відповідача на користь позивачки стягнути аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , у розмірі 2500,00 гривень. У решті позовних вимог - відмовити.

23 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Попової Г.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_2 .

Вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки відповідачем жодним чином не підтверджено свою фінансову неспроможність, а також не надано докази наявності підстав для звільнення від сплати аліментів.

Зазначає, що розмір середнього заробітку на січень 2022 року у місті Києві становить 21 347,00 гривень. Відтак навіть мінімальна частка від заробітку дорівнює 5 336,75 гривень, виходячи із встановленого середнього заробітку по місту Києву.

Зазначає, що аналіз статті 84 СК України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Уважає, що подання до суду доказів, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти є незалежним від цієї обставини.

Вказує, що право позивачки на отримання матеріальної підтримки від відповідача щодо аліментів на своє утримання та обов`язок останнього її надання передбачене нормами чинного законодавства, якщо останній не доведе свою неспроможність або надмірний тягар при сплаті таких аліментів. Вказує, що зверталась із вимогою про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 5000,00 гривень, проте суд задовольнив вимогу у розмірі 2000,00 гривень, що менше ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на січень 2023 року.

Вказує, що скаржник посилається на правовий висновок, викладений у постанові №129/1033/13 від 18 березня 2020 року, проте не застосовує цей висновок до обставин, що надали б змогу підтвердити та довести скрутний стан відповідача чи його фінансову неспроможність сплачувати аліменти заявлені позивачкою.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року щодо розміру стягнутих аліментів частково скасувати та ухвалити у відповідній частині нове судове рішення, який позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції зазначив, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає його малолітня дитина, якій не виповнилося три роки. Суд уважав за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 4000,00 грн щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 03 травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття, а також розмір аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі 2000,00 грн щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 03 травня 2022 року та до досягнення дитиною трьох років.

Установлено, що 29 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на " ОСОБА_2 ". Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 29 липня 2021 року (а.с. 9).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 15 вересня 2021 року (а.с. 8).

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дитину, якщо останній ухиляється від цього або виконує такі обов`язки неналежним чином.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Частинами 1-3 статті 181 СК України визначено наступне:

1. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Заперечуючи проти заявленого позивачкою розміру аліментів, відповідач послався на недоведеність позивачкою витрат, які вона несе на утримання дитини, а також те, що позивачкою не доведено своє право на отримання аліментів на підставі статті 84 СК України.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині встановленого розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 4000,00 гривень та уважає, що установлений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги в частині недоведеності позивачкою права на утримання аліментів на підставі статті 84 СК України колегія суддів відхиляє та зазначає про таке.

Згідно частин 2,4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тлумачення частини другої статті 84 СК України, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування, оскільки стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведених норм права, колегія суддів констатує, що відповідачем за час розгляду справи не надано доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитини.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років 2000,00 грн щомісячно.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що до матеріалів справи приєднано відповідь на відзив, який ухвалено залишити без розгляду та повернути позивачці, не впливають на висновок суду, оскільки при ухваленні рішення ці документи не враховувались.

Вимоги прохальної частини відзиву на апеляційну скаргу, поданого адвокатом Поповою Г.Г. в інтересах ОСОБА_2 , щодо скасування рішення суду та задоволення позову в повному обсязі, відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, натомість позивачкою апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції не подавалась.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Окрім цього, суд роз`яснює, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Маркової Анни Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повну постанову складено 06 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова