Справа № 642/6600/23
Провадження № 2-н/645/1402/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 р. м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинова О.М., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Холодногірська 18» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком,-

встановив:

Заявник ОСББ «Холодногірська 18» звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 4539,52 грн., яка складається: 4505,67 грн. основна сума заборгованості, 3% річних в сумі 11,32 грн., інфляційні втрати у сумі 22,53 грн. за період з 31.03.2023 року по 30.09.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а також сплачений заявником судовий збір у сумі 268 грн. 40 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 28.11.2023 року вищевказану справу направлено за підсудністю до Фрунзенського районного суду м.Харкова, оскільки боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є власником квартири АДРЕСА_3 .

25.12.2023 року вищевказана справа надійшла до Фрунзенського районного суду м.Харкова.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Вивчивши подану заяву, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24.02.2022 року введено воєнний стан, а Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 року, строк його дії продовжено на 90 діб.

При цьому пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відтак з наведеного вище вбачається, що протягом дії на території України воєнного стану судовий наказ не може бути видано за вимогою про стягнення з боржника індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого представником заявника, з 31.03.2023 року по 30.09.2023 року боржнику нараховано інфляційні нарахування та три відсотки річних за період прострочення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, оскільки заявлені вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та стягнення індексу інфляції і трьох відсотків річних взаємопов`язані між собою і їх окремий розгляд неможливий, тому, суд приходить до висновку про необхідність постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу в повному обсязі, та роз`яснює, що це не позбавляє заявника права звернутись до суду з цього приводу в порядку позовного провадження, або в порядку наказного провадження, виклавши вимоги про стягнення заборгованості без врахування 3% річних та індексу інфляції на період дії воєнного стану.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Крім того, суд також зазначає, що відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За правилом, встановленим ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви про видачу судового наказу є зобов`язання, які випливають з надання комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Така позиція висловлена Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 року по справі № 638/1988/17.

Оскільки вимоги судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг виникли щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 , де і надаються послуги, то заява про видачу судового наказу має розглядатись за місцезнаходженням нерухомого майна, тобто, за правилами виключної підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_3 , за яким виникла заборгованість за оплату комунальних послуг, знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову ОСББ «Холодногірська 18» у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 165, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Холодногірська 18» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua. на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя О.М. Мартинова