РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2023 рокуСправа №451/1278/23
Провадження № 2/451/352/23

Радехівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

установив:

7 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

У позовній заяві зазначає, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 5 лютого 2018 року з позивача на користь відповідача ухвалено стягувати аліменти в частці 1/2 зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 10 листопада 2017 року та до досягнення дітьми повноліття. На підставі Виконавчого листа №451/1523/17 від 19.03.2018, виданого Радехівським районним судом Львівської області, Радехівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56091045 від 03.04.2018. Оскільки на час призначення аліментів позивач працював в Комунальному підприємстві «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», мав постійний, стабільний дохід у вигляді заробітної плати, то саме даному підприємству було направлено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №5601045 від 11.04.2018. Позивач стверджує, що у зв`язку із погіршенням матеріального стану, змінами у сімейному стані, він не в змозі сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у вказаному розмірі. 27 грудня 2017 року позивач вдруге одружився (Свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 , видане 27.12.2017 Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, відповідний актовий запис №2092). У цьому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 в позивача народилася донька, ОСОБА_5 , шо підтверджується Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим 12.07.2018 Радехівським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відповідний актовий запис №78. На утриманні позивача, крім дружини і доньки, є ще двоє дітей його дружини від попереднього шлюбу: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_3 , видане 11.03.2008 Оржівською селищною радою Рівненського району Рівненської області, відповідний актовий запис №10) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_4 , видане 03.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №1445. Крім цього, дружина позивача на даний час є вагітною на 34 тижні, що ствер¬джується довідкою №381 від 28.08.2023. Отже, позивач зазначає, що кількість утриманців у нього відповідно збільшиться. Як видно з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №864 від 09.08.2023, виданої реєстратором місця проживання Радехівської міської ради, ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_8 , їх донька ОСОБА_5 та двоє дітей його дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , проживають разом в будинку на АДРЕСА_1 . Дружина позивача - ОСОБА_8 не отримує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, що підтверджує Довідкою Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області №3848 від 30.08.2023. Позивач стверджує, що той факт, що у нього погіршилось матеріальне становище - він не має постійного, стабільного заробітку (доходу), і зареєстрований у центрі зайнятості стверджується довідкою Радехівського відділу Львівського центру зайнятості № 362 від 28.08.2023. Позивач зазначає, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.08.2023 становить 1657.35 грн., що стверджується Розрахунком заборгованості по аліментах ВП №71647615 від 28.08.2023. Позивач вказує, що розуміє свій обов`язок утримувати неповнолітніх дітей, не відмовляється від нього, але у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, враховуючи те, що на його утриманні перебуває дружина та ще троє неповнолітніх дітей, розмір аліментів в сумі, більшій, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, буде непосильним для нього. Просить суд зменшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття (а.с.4-6).

12 грудня 2023 року від адвоката Пащука Артема Ігоровича в інтересах відповідача - ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву про зменшення розміру аліментів. У відзиві відповідач з обґрунтуванням зазначеним в позовній заяві не погоджується, просить відмовити у задоволенні позова ОСОБА_1 , позовні вимоги не визнає, заперечує з таких підстав. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 18 липня 2023 року по справі № 451/1207/22 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили та позивачем не оскаржене. В зазначеному вище рішенні суду вказується: «...Отже, приймаючи до уваги те, що із позовом про зміну способу стягнення аліментів, лише сторона, на користь якої такі аліменти стягуються, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, тому відмовляє в задоволенні позову...». Фактично із таких самих підстав позивач повторно звертається до суду. Просять суд при розгляді даної справи врахувати правовий висновок КЦС від 16 вересня 2020 року у справі №2565/2071/19, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. в цьому контексті зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, наявність на отримання ще однієї дитини та перебування в шлюбі не може погіршувати становище дітей. Наявність на утриманні у позивача дітей, де він не є батьком, не може бути підставою для погіршення становища рідних дітей. Враховуючи вказане вище просять суд відмовити у задоволенні позову (а. с. 47-53).

7 вересня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а. с. 28).

Ухвалою судді від 23 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 1-2).

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, додатково повідомив, що у нього народився син ОСОБА_9 , на цей час на його утриманні двоє його малолітніх дітей, дружина, та двоє дітей від першого шлюбу. Просив стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки від доходів (а. с. 69).

Представник відповідача ОСОБА_10 та відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву від 12 грудня 2023 року просили суд розглянути справу без їх участі та відмовити у задоволенні позову (а. с. 47-53).

28 грудня 2023 року до суду поступила заява від представника відповідача ОСОБА_10 , який не заперечує проти зменшення розміру аліментів до 1/3 частини від всього доходу та просить розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача (а.с.73).

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 2 ст. 247 та ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи.

Розглянувши позовну заяву позивача, відзив відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовільнити частково, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 9, 9-зворот).

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 5 лютого 2018 року ухвалено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувати аліменти в частці в розмірі 1/2 зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 10 листопада 2017 року та до досягнення дітьми повноліття (а. с. 10, 10-зворот,11).

Постановою Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження ВП №56091045 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в частці в розмірі 1/2 зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 10 листопада 2017 року та до досягнення дітьми повноліття (а. с. 12, 12-зворот).

Згідно із Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №5601045 від 11.04.2018 на час призначення аліментів ОСОБА_1 працював в Комунальному підприємстві «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», мав постійний, стабільний дохід у вигляді заробітної плати, то саме даному підприємству було направлено Постанову (а. с. 13, 13-зворот, 14).

27 грудня 2017 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_11 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №2092 (а. с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОСОБА_1 народилася донька, ОСОБА_5 згідно зі Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 12.07.2018 Радехівським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №78 (а. с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_8 в ОСОБА_1 народився син ОСОБА_12 , що видно зі Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 , виданого 6 жовтня 2023 року Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №518 (а. с. 71).

У дружини ОСОБА_1 , окрім їхніх малолітніх дітей, є ще двоє дітей від попереднього шлюбу: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_3 , видане 11.03.2008 Оржівською селищною радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис №10) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_4 , видане 03.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №1445) (а. с. 16, 17).

Як видно з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №864-к від 09.08.2023, виданої Радехівською міською радою, ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_8 , їх донька ОСОБА_5 та двоє дітей його дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , проживають разом в будинку на АДРЕСА_1 (а. с. 19).

Згідно з довідки Радехівського відділу Червоноградської філії Львівського обласного центру зайнятості №362 від 28.08.2023, ОСОБА_1 не зареєстрований у центрі зайнятості як безробітний і виплати допомоги з безробіття не отримує (а. с. 20).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 28.08.2023 (ВП №71647615) у ОСОБА_1 станом на 01.08.2023 виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 1657.35 грн. (а. с. 21, 21-зворот, 22, 22-зворот).

Згідно з Розрахунку заборгованості по аліментах від 01.09.2023 (ВП №56091045) у ОСОБА_1 станом на 23.03.2023 не виникла заборгованість зі сплати аліментів (а. с. 23, 23-зворот, 24, 24-зворот, 25).

Відповідно до довідки Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіо¬нального управління Міністерства юстиції №3848/25.20-25 від 30.08.2023, згідно з даних АСВП виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 в період 01.09.2015 по 01.08.2023, аліментів у відділі ДВС не перебуває, а отже ОСОБА_8 (дружина позивача) не отримує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу (а. с. 27).

З відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 22.12.2023 видно, що за період з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року ОСОБА_1 отримував доходи з таких джерел: за травень 2023 року - 490 грн (ТОВ «СПЕЙСИКС»), за серпень 2023 року 10000 (ТОВ «ДІАМАНТ АУРУМ»), за серпень 2023 4078,26 грн (ПП «ПРИВОКЗАЛЬНА-М»), за вересень 2023 року 7400 грн (ТОВ «ДІАМАНТ АУРУМ»), за вересень 2023 319,05 грн (ПП «ПРИВОКЗАЛЬНА-М») (а. с. 72).

Як видно з рішення Радехівського районного суду Львівської області від 18 липня 2023 року по справі № 451/1207/22 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів. Зазначене рішення набрало законної сили (а. с. 58-64).

Суд не погоджується з твердження сторони відповідача про те, що фактично із таких самих підстав позивач повторно звертається до суду з огляду на таке.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у постановах Верховного Суду від 4 серпня 2021 року в справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20), від 13 вересня 2021 року в справі № 296/10940/20 (провадження № 61-5427св21) зроблено висновок про те, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

А тому, нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Також, визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Суд установив, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 18 липня 2023 року в справі № 451/1207/22 у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено, оскільки позивач просив зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а з позовом про зміну способу стягнення аліментів може звернутися лише сторона, на користь якої такі аліменти стягуються (а. с. 58-64).

Тому, на думку суду, рішення суду у вже розглянутій справі №451/1207/22 не є тотожним (ідентичним) позову, який поданий до суду.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як видно із ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно із ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанови Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 466/4009/18, від 05.02.2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22.01.2020 у справі № 691/1497/18).

У Постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 (про що також зазначено у постанові Верховного суду від 23.11.2022 у справі № 149/2510/21, провадження № 61-7010св22), зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки зазначає про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах необхідно застосовувати не тільки ст. 192 СК України, але й низку інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини».

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом повинні враховуватися такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Установлені судом обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 , на своєму утриманні має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що вказує про наявність суттєвих, істотних змін сімейного стану позивача порівняно з його сімейним становищем на момент ухвалення рішення суду про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України на утримання двох дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на це, розмір аліментів, який він зобов`язаний сплачувати на двох дітей становить 1/3 частину його доходів.

Таким чином, зменшення розміру аліментів з 1/2 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

До того ж, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що позивачем доведена належними, допустимими та достатніми доказами у справі наявність суттєвих змін у його сімейному становищі та неможливість сплати аліментів на утримання дітей у визначеному розмірі, а тому позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв`язку з клопотанням позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись, Конвенцією про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст. 48, 51 Конституції України, ст. 80, 155, 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення за рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 5 лютого 2018 року припинити, з дня набрання цим рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача: адвокат Пащук Артем Ігорович, місцезнаходження: вулиця В. Винниченка, 3/8, місто Львів, Львівська область, 79008.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене у нарадчій кімнаті 28 грудня 2023 року.