Справа № 216/7359/21
провадження 2/216/548/23
РІШЕННЯ

іменем України

22 червня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Морозова В.С., (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №7 приміщення суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , до публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Державного нотаріуса нотаріальної контори м. Бердяськ Постол Ніни Григорівни про стягнення грошових сум,

встановив:

Позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з з 2004 року по січень 2018 року позивач проживав однією сім`єю з ОСОБА_4 . Від фактичних шлюбних відносин мають неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час проживає разом з позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті позивач, в інтересах неповнолітньої дитини, звернувся до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. З 2006 року по 2018 рік ОСОБА_4 працювала у ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО». На день смерті їй не була виплачена заробітна плата у розмірі 14591,98 грн, а також, сім`ї ОСОБА_4 не були виплачені, передбачені колективним трудовим договором, допомога на поховання у розмірі 10000,00 грн та допомога по втраті годувальника у розмірі 25000,00 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка рахується за ОСОБА_4 , допомогу на поховання та допомогу по втраті годувальника у вказаному вище розмірах.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав суду відзив, в якому зазначив, що позивач в порядку досудового врегулювання спору до відповідача не звертався, не пред`являв жодних майнових претензій, відповідачем не порушувались жодні охоронювані законом права та інтереси позивача, а відтак провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору. Крім цього, відповідач вважає, що позивач не має право на отримання спірних грошових сум, так як у нього відсутнє свідоцтво про право на спадщину. Також, просить застосувати до вказаних правовідносин строки позовної давності.

Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, письмових пояснень або заяви про розгляд справи за відсутності третьої особи до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді контролера енергозбуту 3 гр.кв. у Бердянському міському районі електричних мереж ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» та з 29.01.2018 виключена з особового складу у зв`язку зі смертю, що підтверджується Наказом (розпорядженням) №329-к від 31.01.2018 (а.с. 74).

Факт смерті ОСОБА_4 також підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.01.2018 (а.с. 4).

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.01.2022, після смерті ОСОБА_4 у Бердянській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №62026514 від 17.02.2018. (а.с. 26)

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.09.2021 вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5)

Як вбачається з довідки таб. №746673 станом на січень 2018 року за ОСОБА_4 рахується заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі у розмірі 14591,98 грн. (а.с. 3)

Також, у матеріалах справи наявний Колективний договір ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на 2014-2016 роки із змінами станом на 21.06.2022, у п.п. 8.22 якого, зокрема, зазначено, що у випадку смерті працівника або пенсіонера з причин загального захворювання чи нещасного випадку невиробничого характеру виплачувати сім`ї померлого одноразову матеріальну допомогу на поховання у розмірі 3-х (трьох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (станом на 1 січня року, у якому настала подія) при пред`явленні свідоцтва про смерть. У випадку, якщо працівник або пенсіонер ВАТ «Запоріжжяобленерго» не мав родичів, допомога надається особі, яка понесла витрати на поховання при наявності двох свідків з укладенням відповідного акту і наданням документів, що підтверджують витрати на поховання. Додатково, при наявності в родині померлого працівника дітей до 18 років (або дітей, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах віком до 23 років), надавати родині померлого нецільову одноразову матеріальну допомогу у розмірі 5 (п`ять) місячних окладів померлого на кожну дитину.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За практикою Європейського суду з прав людини (справа «Будченко проти України», заява №38677/06) концепція «майна» не обмежується існуючим майном, може охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність.

Тобто невиплачена заробітна плата є майном та однозначно підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком.

При цьому, відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статі 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, судом встановлено наявність заборгованості нарахованої та невиплаченої заробітної плати, яка рахується за ОСОБА_4 , також встановлено наявність спадкоємця ОСОБА_4 її сина ОСОБА_2 , який в силу вимог ст.ст. 1227, 1261, 1296 ЦК України, прийняв спадщину у вигляді нарахованої та невиплаченої заробітної плати, а також виплат, передбачених Колективним договором (допомоги на поховання, допомоги по втраті годувальника), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, твердження представника відповідача про те, що правовідносини у справі не є трудовими, суд вважає помилковим, адже право спадкоємця на спадщину виникло на заробітну плату та соціальні виплати, які належали спадкодавцеві внаслідок виконання ним трудових обов`язків, але не були ним одержані за життя, а тому до вказаних правовідносин, в силу вимог 233 КЗпП України, строки позовної давності не застосовуються.

Також, суд критично ставиться до тверджень представника позивача про відсутність заборгованості із заробітної плати перед ОСОБА_4 з таких підстав.

На підтвердження зазначеного представником відповідача надано до суду довідку ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» (а.с. 43), в якій зазначено, що станом на 04.02.2022 у підприємства відсутня заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_4 , остаточний розрахунок по заробітній платі було проведено в квітні 2018 року на картковий рахунок ОСОБА_4 , а також бухгалтерську довідку ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» від 08.11.2022 (а.с. 97) в якій зазначено, що станом на 31.01.2018 за ОСОБА_4 за вересень 2017 грудень 2017 та січень 2018 обліковувалась заборгованість по заробітній платі, яка була погашена у повному обсязі. Виплата проводилась на картку Приватбанку ОСОБА_4 , станом на 23.09.2022 на обліку ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» відсутня заборгованість із заробітної плати.

Відповідно до абз. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Типові форми первинної облікової документації підприємств, установ та організацій затверджено Наказом Державного комітету статистики України №489 від 05.12.2008, зокрема, затверджено форму розрахунково-платіжної відомості працівника (форма П-6).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення правовідносин) розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Таким чином, доказами перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача можуть бути розрахунково-платіжна відомість працівника (форма П-6), платіжне доручення, розрахунковий чек, виписка з банківського рахунку, тощо.

Згідно з пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Отже, моментом фактичного виконання зобов`язання є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок кредитора.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16 грудня 2020 року, у справі №910/9619/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, суд не може визнати належними доказами відсутності заборгованості із заробітної плати бухгалтерські довідки, складені в односторонньому порядку самим підприємством на якому працювала ОСОБА_4 , адже вказані документи достовірно не підтверджують фактичне виконання зобов`язання із виплати заробітної плати перед працівником, будь-які розрахункові документи надходження коштів з рахунку підприємства (ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО») на відповідний рахунок працівника у матеріалах справи відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яка на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, яка нарахована та не виплачена ОСОБА_4 в сумі 14591,98 грн., допомоги на поховання в сумі 5286 грн та допомоги по втраті годувальника в сумі 24125,00 грн.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорціно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 805,67 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 115, 116, 117, 233 КЗпП України, статтями 25, 1227, 1261, 1296 ЦК України, статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 81, 89, 128, 133, 141, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , до публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державного нотаріуса нотаріальної контори м. Бердяськ Постол Ніни Григорівни про стягнення грошових су задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі, яка нарахована та не виплачена ОСОБА_4 в сумі 14591, 98 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто однієї гриввні, 98 копійок).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 допомогу на поховання в сумі 5286 грн (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 допомогу по втраті годувальника в сумі 24125 грн (двадцять чотири тисячі сто двадцять п`ять гривень).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 805, 67 (вісімсот п`ять гривень, 67 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державного нотаріуса нотаріальної контори м. Бердяськ Постол Ніни Григорівни про стягнення грошових сум відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

- законний представник позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», , місце проживання (знаходження): м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус нотаріальної контори м. Бердянськ Постол Ніна Григорівна, місцезнаходження: м. Бердянськ, вул. Грецька, 31.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ