ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1097/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Сович Н.В.

та представника заявника Снітинського Б.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/20148/2023 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Вікторія-М» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2023 року, постановлену суддею Братасюком В.М. у справі за заявою Приватного підприємства «Вікторія-М» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2023 року Приватне підприємство «Вікторія-М» (далі ПП «Вікторія-М») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Заява мотивована тим, що згідно з договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (групою будинків) від 24 вересня 2021 року №97у, ПП «Вікторія-М» здійснює управління та утримання будинків та прибудинкової території. ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 . Даний будинок віднесено до переліку багатоквартирних будинків, управителем яких призначено ПП «Вікторія-М».

Боржник належним чином не виконував зобов`язання з оплати послуг за утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку із чим станом на 01 жовтня 2023 року виникла заборгованість за період з жовтня 2021 року по вересень 2023 року у розмірі 7 307,24 грн, яку заявник просив стягнути на свою користь.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2023 року у видачі судового наказу за заявою ПП «Вікторія-М» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території відмовлено. Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ПП «Вікторія-М» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 850 від 22 вересня 2021 року ПП «Вікторія-М» призначено за результатами конкурсу управителем групи багатоквартирних будинків міста Тернополя, зокрема, будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 .На виконання прийнятого рішення, 24 вересня 2021 року між уповноваженими особами будинку та обраним управителем будинку ПП «Вікторія-М» було укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком

АДРЕСА_3 , що саме за вищевказаним договором ПП «Вікторія-М» заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, копію якого було додано до заяви про видачу судового наказу.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Снітинський Б.Є. доводи апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 822, яке повернулося в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною нею адресою.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. (пункт 2частина 8 статті 128 ЦПК України)

Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника заявника, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18.10.2023 заявник ПП «Вікторія-М» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 7 307,24 грн.

У заяві ПП «Вікторія-М» просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь підприємства заборгованість за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території 7 307,24 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви ПП «Вікторія-М» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутній як договір в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, так і посилання на те, що договір укладено в електронній формі (Публічний договір) з посиланням на сайт, де він розміщений та не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно вимог частин першої-третьої статті 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Зазначених підстав судом не встановлено.

Також слід зауважити, що за визначенням, наданим у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року за (далі - Закон), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг .

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (стаття 2 Закону).

Суб`єктами у сфері надання житлово-комунальних послуг цього Закону є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону).

За змістом пункту 1 частини першої статі 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

Частиною другою статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно пункту 10 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Згідно приписів пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2021 року між ПП «Вікторія-М», як Управителем та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в особі начальника управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради Соколовського О.І., що діє на підставі рішення комісії з визначення управителя багатоквартирного будинку, оформлене протоколом комісії від 10.09.2021, укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (групою будинків) № 97у, згідно умов якого, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Тобто, вищевказаний договір від імені та в інтересах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 було підписано уповноваженими особами, які діяли на підставі рішення комісії з визначення управителя багатоквартирного будинку, оформлене протоколом комісії від 10.09.2021.

Отже, укладений 24 вересня 2021 року договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (групою будинків) АДРЕСА_3 , є обов`язковим для виконання всіма співвласниками вищевказаного багатоквартирного будинку та є таким, за яким ПП «Вікторія-М» пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості з ОСОБА_1 та який було долучено стягувачем до заяви про видачу судового наказу.

З наведеного слідує, що заявником долучено до заяви копію договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є передчасною та такою, що прийнята з порушенням вимог законодавства, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» зазначав, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право подавати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав та на суд, з якого випливає право доступу до суду, тобто право порушувати провадження у суді в цивільних справах, становить лише один аспект; однак це є той аспект, який дійсно робить можливим використання подальших гарантій, закладених у пункті 1 статті 6. Такі характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про відмову у видачі судового наказу, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Вікторія-М» задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий: Н. М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома