Справа № 522/4101/22
Провадження № 2-з/522/232/23
УХВАЛА

30 червня 2023 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Колеснікова Івана Леонтійовича про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради про визнання право власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради про визнання право власності на спадкове майно.

28.06.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Колеснікова І.Л. про забезпечення позову, в якому просить забезпечити позов шляхом передачі спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м.; 7/20 частин квартири АДРЕСА_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_1 до вирішення справи № 522/4101/22 Приморським районним судом м.Одеси.

Клопотання обґрунтовано тим, що вказане майно з 2016 року перебуває без нагляду, оскільки жодна особа не має доступу до нього, не здійснює управління ним та не забезпечує його збереження в інтересах спадкоємців до вирішення судової справи. При цьому, вище вказане майно потребує належного управління ним. Зокрема, щомісячно виникає необхідність у сплаті комунальних платежів, постійна несплата яких тягне за собою можливість виникнення нових зобов`язань за спадковим майном та навіть накладення арешту на вказані квартири у зв`язку з виникненням заборгованості. Окрім того, майно необхідно підтримувати в належному стані, здійснювати за необхідності поточний ремонт, охороняти його від можливого проникнення сторонніх осіб, з огляду на те, що майном ніхто не користується та за ним ніхто не наглядає. З огляду на це, виникає необхідність у забезпеченні позову, шляхом передачі спадкового майнана відповідальне зберігання ОСОБА_1 , яка зобов`язується здійснювати зберігання, забезпечити охорону майна та належне управління ним до вирішення справи № 522/4101/22 Приморським районним судом м. Одеси; задля забезпечення збереження спадкового майна та інтересів спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , а також задля забезпечення ефективного захисту своїх порушених прав.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1 ) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

За таких обставин обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.»

На підставі зазначеного, суд вважає визначений заходи забезпечення позову шляхом передачі спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м.; 7/20 частин квартири АДРЕСА_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_1 до вирішення справи № 522/4101/22 не є співмірними із заявленими вимогами та фактично буде частково вирішено спір шляхом надання позивачці права володіння та користування спірним майном без розгляду справи по суті.

Також, суд зазначає, що вказаний захід забезпечення позову не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, яка регламентує можливі види забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-154,157, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Колеснікова Івана Леонтійовича про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради про визнання право власності на спадкове майно, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун