УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 654/2743/18

провадження № 61-18011св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи за позовом ОСОБА_1 :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасники справи за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 :

позивач - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Ларічева Наталія Анатоліївна,

треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

учасники справи за позовом ОСОБА_8 :

позивач - ОСОБА_8 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Ларічева Наталія Анатоліївна,

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

учасники справи за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 :

позивачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

відповідач- ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Херсонського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Склярської І. В., Пузанової Л. В., Чорної Т. Г. у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та договору іпотеки,

за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Ларічевої Наталії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору іпотеки,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Ларічевої Наталії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про визнання договору іпотеки недійсним,

та за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсними:

- договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :02:036:0038 від 16 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :02:036:0038 від 16 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :02:036:0038 від 16 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:036:0038, від 16 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:036:0038, від 16 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:036:0038, від 16 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ;

- визнати недійсним договір іпотеки від 05 травня 2017 року, за яким ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передали в іпотеку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:036:0038, ОСОБА_6 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вказане вище домоволодіння та земельна ділянка передані в іпотеку позивачу згідно з договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 квітня 2010 року в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики. Позивач, як іпотекодержатель, не надавав своєї згоди на відчуження предмета іпотеки та передачу майна в наступну іпотеку, а тому, посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку» вважає договори купівлі-продажу, укладені 16 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та договір іпотеки від 05 травня 2017 року недійсними.

У квітні 2019 року до суду з позовом звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в якому просили визнати недійсним договір іпотеки, укладений 06 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевою Н. А., зареєстрований в реєстрі № 599, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7681641 від 07 листопада 2013 року.

Позов мотивовали тим, що згідно з договорами купівлі-продажу, укладеними 16 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 відчужила, а позивачі набули право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :02:036:0038. На момент укладання договорів купівлі-продажу позивачам не було відомо про існування договору позики та договору іпотеки. Позивачі вважають, що договір іпотеки є недійсним з моменту його укладення, а тому запис про іпотеку в реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню, оскільки на момент укладання договору іпотеки ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , але згоди свого чоловіка на укладення будь-яких договорів щодо розпорядження, користування чи володіння спільним майном, яким є предмет іпотеки, не отримала. Тобто на момент вчинення правочину (укладення договору іпотеки) сторонами не було додержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою 203 ЦК України, що є підставою недійсності правочину.

У квітні 2019 року ОСОБА_8 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним договір іпотеки, укладений 06 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевою Н. А., зареєстрований в реєстрі № 599 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7681641 від 07 листопада 2013 року.

Позов мотивовано тим, що він не надавав згоду дружині ОСОБА_2 на укладення нею, як іпотекодавцем, договору іпотеки з ОСОБА_1 , як іпотедержателем, а тому порушені його права співвласника нерухомого майна, які підлягають захисту у судовому порядку.

Голопристанський районний суд Херсонської області ухвалою від 16 квітня 2019 року цивільну справу № 654/2743/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та договору іпотеки та цивільну справу № 654/1136/19 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевої Н. А., треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Н. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про визнання договору іпотеки недійсним, об`єднав в одне провадження, справі присвоєно № 654/2743/18.

У березні 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 подали до суду позов до ОСОБА_1 в якому просили визнати іпотеку припиненою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір позики в забезпечення виконання зобов`язань за яким, між цими ж сторонами 06 квітня 2010 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевою Н. А.

За договором іпотеки ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою площею 0,1929 га з кадастровим номером :02:036:0038 за цією ж адресою.

ОСОБА_2 , вважаючи свої зобов`язання за договором позики виконаними, звернулася у 2013 році до суду про визнання договору позики та договору іпотеки припиненими.

Заочним рішенням суду від 22 листопада 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено та на підставі даного рішення скасовано запис про заборону. 16 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було укладено договори купівлі-продажу, за якими ОСОБА_2 відчужила, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 набули право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :02:036:0038.

Після цього, Апеляційний суд Херсонської області рішенням від 09 червня 2016 року рішення районного суду скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

На цій підставі ОСОБА_1 було відновлено договір іпотеки та запис про заборону на відчуження. Таким чином, на дату звернення з позовом до суду Федорови є іпотекодавцями по відношенню до ОСОБА_1 , який виступає іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, позивачі виконали основне зобов`язання, яке забезпечене договором іпотеки, та внесли через нотаріуса на депозитний рахунок суму грошових коштів у розмірі 409 000 грн, що станом на дату платежу становить 16 400 доларів США. Враховуючи, що основне зобов`язання було повністю виконане, тобто основне зобов`язання припинено, відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» вважали, що іпотека також припиняється.

Ухвалою місцевого суду від 29 травня 2020 року вказані справи були об`єднані в одне провадження.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Голопристанський районний суд Херсонської області рішенням від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання іпотеки припиненою задовольнив.

Визнав припиненою іпотеку згідно з договором іпотеки, укладеним 06 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевою Н. А., зареєстрованим в реєстрі за № 599.

Припинив заборону на нерухоме майно: номер запису про обтяження 3270739, дата державної реєстрації 06 квітня 2010 року, підстава виникнення обтяження: договір іпотеки серія та номер 599, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7681641 від 07 листопада 2013 року, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9698585, 06 квітня 2010 року.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та договору іпотеки відмовив.

В позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевої Н. А. про визнання недійсним договору іпотеки відмовив.

В позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевої Н. А. про визнання договору іпотеки недійсним відмовив.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про визнання іпотеки припиненою, виходив з підстав, визначених статтею 17 Закону України «Про іпотеку», зазначивши, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Вважав, що ОСОБА_5 , як іпотекодавець виконала основне зобов`язання за договором позики, шляхом внесення на депозит нотаріуса грошових коштів в сумі 409 000 грн, що еквівалентно 16 400 доларам США (залишок суми позики 10 000 доларів США та відсотки за договором позики до дня закінчення строку договору - 6 400 доларів США) для передачі кредиторові ОСОБА_1 з метою виконання обов`язку ОСОБА_2 за договором позики від 06 квітня 2010 року у зв`язку з ухиленням кредитора ( ОСОБА_1 ) від прийняття виконання.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевої Н. А., треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним, місцевий суд виходив з їх безпідставності.

Вказував, що з наданих документів вбачається, що при укладенні договору іпотеки сторонами надано всі передбачені законодавством документи для вчинення даного правочину. Нотаріусом було посвідчено зазначений договір з додержанням всіх норм діючого законодавства України. На укладання договору іпотеки подружжям іпотекодавця ОСОБА_8 та подружжям іпотекодержателя ОСОБА_9 було надано письмові згоди, які також було посвідчено 06 квітня 2010 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Ларічевою Н. А. (реєстрові номери 597, 598).

Херсонський апеляційний суд постановою від 23 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 жовтня 2020 року в частині задоволення позову про визнання іпотеки припиненою скасував, ухвалив в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою відмовив.

В решті оскарженої частини рішення змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Апеляційний суд вказував, що договір позики забезпечений договором іпотеки від 06 квітня 2010 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 9-11 том 1), за яким іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) в забезпечення своїх зобов`язань за договором позики від 06 квітня 2010 року передала в іпотеку іпотекодержателю ( ОСОБА_1 ) належне їй нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038 за тією ж адресою.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна ОСОБА_1 згоди на момент укладення договорів купівлі-продажу від 16 вересня 2014 року та договору іпотеки від 05 травня 2017 року, згоди на відчуження предмету іпотеки та передачу предмета іпотеки в наступну іпотеку. Отже, оскільки недійсність правочину встановлена законом, а саме частиною третьою статті 12 Закону України «Про іпотеку», то відповідно до положень статті 215 ЦК України, такий договір є нікчемним.

Таким чином апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та договору іпотеки (наступної) не звернув уваги на підстави позову, які ґрунтуються на нормах Закону України «Про іпотеку» та обставинах справи та вважав, що зобов`язання перед ОСОБА_1 виконано, що не надає підстав для задоволення його вимог. Вказав, що відмова у задоволенні позову ОСОБА_1 ґрунтується на обставинах та нормах матеріального права, а тому рішення суду в цій оскарженій частині підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Суд апеляційної інстанції також вказав, що ОСОБА_5 не є боржником у правовідносинах за договором позики, нікчемність договору купівлі-продажу іпотечного майна не створює для неї правових наслідків виконання зобов`язань за ОСОБА_2 . Матеріали справи не містять, що ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_5 виконати її обов`язки боржника за основним зобов`язанням - договором позики, також виконання обов`язку боржника ОСОБА_2 ОСОБА_5 не ґрунтуються на нормах статті 528 ЦК України, а отже у ОСОБА_1 відсутні підстави приймати виконання зобов`язання від ОСОБА_5 .

З огляду на вищенаведене вважав висновки суду першої інстанції, які ґрунтуються на нормах статті 537 ЦК України щодо права боржника виконати свій обов`язок шляхом внесення боргу в депозит нотаріуса та в цьому випадку мала місце саме відмова кредитора від запропонованого боржником виконання договору не ґрунтуються на обставинах справи, а отже застосування судом статті 537 ЦК України та висновок щодо припинення іпотеки внаслідок припинення основного зобов`язання є помилковим.

З урахуванням викладеного вважав, що позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою задоволенню не підлягають, внаслідок чого рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання іпотеки припиненою підлягає скасуванню.

Крім того суд апеляційної інстанції зауважував, що в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2021 року ОСОБА_8 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Херсонського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року в якій просить оскаржену постанову в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсними договорів:

- купівлі продажу від 16 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Негра Л. А. за номером 1180;

- купівлі продажу від 16 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Негра Л. А. за номером 1178;

- купівлі продажу від 16 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Негра Л. А. за номером 1176;

- купівлі продажу від 16 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Негра Л. А. за номером 1179;

- купівлі продажу від 16 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Негра Л. А. за номером 1177;

- купівлі продажу від 16 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Негра Л. А. за номером 1175;

- іпотеки від 05 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Левчук В. І. за номером 454

та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що на момент укладення оскаржених договорів у реєстрі були відсутні обмеження майна, а тому за відсутності фактів недобросовісності набувачів майна оскаржені договори не можуть бути визнані недійсними так як фактично іпотека є припиненою.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_8 вказує на те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на ту обставину, що на момент укладення правочинів щодо відчуження майна - 2014 рік, було чинне судове рішення від 22 жовтня 2013 року у справі № 654/4523/13-ц, яким було задоволено позов ОСОБА_8 про визнання зобов`язання за позикою та іпотекою припиненим.

При цьому вказане рішення було скасоване апеляційним судом 09 серпня 2016 року, отже покупці, які до того ж є громадянами Республіки Білорусь, є добросовісними набувачами. Відсутність запису про обтяження у державному реєстрі вказує на те, що такі правочини є оскаржуваними і можуть бути визнані недійсними лише у випадку, якщо набувач права є недобросовісним.

На думку заявника слід змінити мотивувальну частину постанови апеляційного суду та вказати, що у задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що позивач не довів факту недобросовісності набувачів майна.

Заявник також зазначає, що апеляційним судом не було враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 922/2416/17.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 01 квітня 2022 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував з Голопристанського районного суду Херсонської області справу № 654/2743/18.

Верховний Суд ухвалою від 30 листопада 2022 року направив до Теплодарського міського суду Одеської області матеріали касаційного провадження № 61-18011ск21 у справі № 654/2743/18 для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

15 травня 2023 року частково відновлені матеріали справи № 654/2743/18 надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики (а. с. 7 том 1), за умовами якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 400 000 грн, що еквівалентно 50 000 доларів США на день укладання договору, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів у грошовій одиниці України - гривні в еквіваленті 50 000 доларів США на день повернення позики. Позика надана строком на один рік, кінцевим строком повернення позики є 06 квітня 2011 року, позика є безпроцентною (п. 2 договору позики).

05 квітня 2011 року між цими ж сторонами укладено договір про внесення змін до договору позики від 06 квітня 2010 року (а. с. 8 том 1), яким визначено, що позика надається строком на один рік та шість місяців, кінцевим строком повернення позики є 06 жовтня 2011 року. Всі інші умови договору позики від 06 квітня 2010 року залишені без змін.

Доповненням до договору від 06 квітня 2010 року (а. с. 8 том 1 зворотній бік) підтверджено отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у період за 06 квітня 2010 року по 06 лютого 2011 року 40 000 доларів США в погашення боргу за договором позики від 06 квітня 2010 року. Даним доповненням також встановлено процентну ставку на рівні 8 % щомісячно.

06 квітня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки (а. с. 9-11 том 1), за яким іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) в забезпечення своїх зобов`язань за договором позики від 06 квітня 2010 року передала в іпотеку іпотекодержателю ( ОСОБА_1 ) належне їй нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038 за тією ж адресою. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської областіЛарічевою Н. А. 06 квітня 2010 року та зареєстровано в реєстрі за № 599.

Голопристанський районний суд Херсонської області заочним рішенням від 22 жовтня 2013 року у справі № 654/4523/13-ц (а. с. 12, 13 том 1) позов ОСОБА_2 задовольнив, визнав зобов`язання ОСОБА_2 за договором позики, укладеним між нею та ОСОБА_1 06 квітня 2010 року, а також сам договір позики припиненими; визнав зобов`язання ОСОБА_2 за договором іпотеки, укладеним між нею та ОСОБА_1 06 квітня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 599, а також сам договір іпотеки припиненими.

07 листопада 2013 року внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження про припинення обтяження, яке виникло на підставі договору іпотеки від 06 квітня 2010 року.

Апеляційний суд Херсонської області рішенням від 09 серпня 2016 року (а. с. 14, 15 том 1) заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2013 року скасував, ухвалив нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовив в повному обсязі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 листопада 2016 року (а. с. 16, 17 том 1) рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 серпня 2016 року залишив без змін.

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 купив та прийняв від ОСОБА_2 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10 уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_10 , а ОСОБА_10 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 купив та прийняв від ОСОБА_2 1/3 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10 уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_10 , а ОСОБА_10 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05 травня 2017 року укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передали в іпотеку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:036:0038, ОСОБА_6 .

Суди встановили, що за договором позики від 06 квітня 2010 року зі строком його дії до 06 жовтня 2011 року залишок неповернутої суми позики становить 10 000 доларів США та відповідно до встановленої процентної ставки на рівні 8 % щомісячно сума відсотків складає 6 400 доларів США.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснення судами правосуддя під час воєнного стану на окупованих територіях та територіях проведення бойових дій, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» визначено, що з 06 березня 2022 року територіальну підсудність судових справ Голопристанського районного суду Херсонської області визначено за Тернівським районним судом м. Кривого Рогу.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» визначено, що з 03 жовтня 2022 року територіальну підсудність судових справ Голопристанського районного суду Херсонської області визначено за Теплодарським міським судом Одеської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 31 січня 2023 року № 10/0/15-23 встановлено з 01 березня 2023 року початок відновлення та зміни територіальної підсудності судових справ судів, визначених пунктами 1, 2 розпорядження Голови Верховного Суду від 10 січня 2023 року № 2 «Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області». Одеському апеляційному суду, Київському, Малиновському, Приморському, Суворовському районним судам міста Одеси, Біляївському, Комінтернівському районним судам Одеської області, Теплодарському міському суду Одеської області визнано за необхідне продовжити розгляд справ (проваджень), які надійшли до 28 лютого 2023 року включно на розгляд цих судів у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52).

Крім того, 27 квітня 2023 року Вища рада правосуддя вирішила відтермінувати до 01 червня 2023 року початок відновлення та зміни територіальної підсудності судових справ судів, визначених пунктами 1, 2 розпорядження Голови Верховного Суду від 10 січня 2023 року № 2 «Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області». Одеському апеляційному суду, Київському, Малиновському, Приморському, Суворовському районним судам міста Одеси, Біляївському, Комінтернівському районним судам Одеської області, Теплодарському міському суду Одеської області продовжити розгляд справ, які надійшли до 31 травня 2023 року включно на розгляд цих судів у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), рішень Вищої ради правосуддя від 31 січня 2023 року № 10/0/15-23, від 28 лютого 2023 року № 161/0/15-23, від 30 березня 2023 року № 282/0/15-23.

З повідомлення керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2022 року № 01-06/79/2022 вбачається, що станом на 09 серпня 2022 року справа № 654/2743/18 Голопристанського районного суду Херсонської області у паперовій або електронній формі до суду не передана, тому виконати ухвалу суду від 01 квітня 2022 року нема можливості.

З огляду на те, що станом на 09 серпня 2022 року матеріали цивільної справи № 654/2743/18 до Верховного Суду не надійшли, Голопристанський районний суд Херсонської області здійснення правосуддя не відновив, ухвалою Верховного суду від 30 листопада 2022 року копії матеріалів касаційного провадження № 61-18011ск21 направлені до Теплодарського міського суду Одеської області для вирішення питання щодо відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 654/2743/18.

Теплодарський міський суд Одеської області ухвалою від 03 квітня 2023 року частково відновив втрачене судове провадження у справі № 654/2743/18.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

У разі якщо за результатами вивчення частково відновленого втраченого провадження, суд робить висновок про неможливість розгляду касаційної скарги з огляду на недостатність зібраних матеріалів, касаційне провадження підлягає закриттю.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13 (провадження № 61-24083сво18).

Розгляд касаційної скарги ОСОБА_8 за відновленою ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 03 квітня 2023 року частиною судового провадження є неможливим, оскільки судове провадження у справі втрачене повністю та відновлене лише частково.

Зазначених документів недостатньо для перегляду в касаційному порядку оскаржених судових рішень у цивільній справі № № 654/2743/18, оскільки за відсутності інших матеріалів справи, зокрема позовної заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, копії договору іпотеки від 05 травня 2017 року та інших доказів, на підставі яких суди попередніх інстанцій вирішили справу, Верховний Суд позбавлений можливості виконати вимоги статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції та перевірити у повному обсязі доводи касаційної скарги, яка серед іншого містить посилання на не дослідження належним чином судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що відкрите ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2022 року касаційне провадження у цивільній справі № 654/2743/18 підлягає закриттю.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 30 грудня 2022 року у справі № 222/675/21, від 16 січня 2023 року у справі № 649/1162/20, від 13 лютого 2023 року у справі № 266/4596/18, від 21 березня 2023 року у справі № 431/4245/20, від 11 квітня 2023 року у справі № 320/6966/14-ц та від 11 травня 2023 року у справі № 766/15147/18.

При цьому колегія суддів зауважує, що учасники справи мають право на повторне ініціювання питання про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Керуючись статтями 260, 400, 494 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та договору іпотеки,

за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Ларічевої Наталії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору іпотеки,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Ларічевої Наталії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про визнання договору іпотеки недійсним

та за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою за касаційною скаргою ОСОБА_8 на постанову Херсонського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров