ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5393/23 Справа № 173/2331/19 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу від 08 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового наказу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року у справі № 173/2331/19 шляхом стягнення з ОСОБА_2 , на його користь стягнутих аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 31 002,61 грн. (а.с.14-15).

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу відмовлено (а.с.34-37).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, та прийняти нове рішення, якими задовольнити його заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що один з двох його синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з ним з 21 квітня 2022 року, а його мати продовжувала отримати аліменти на двох дітей. Вказував, що суд першої інстанції не врахував і не оцінив у достатній мірі з ким проживала дитини і на користь кого стягувались аліменти (а.с.40-42).

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу про відмову у повороті виконання судового наказу підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу - змінити в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника, що в період з 21 квітня 2022 року по 21 листопада 2022 року ОСОБА_5 , безпідставно отримувала аліменти на утримання другої дитини за судовим наказом не можуть слугувати підставою для задоволення заяви, оскільки в рішенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року чітко зазначено, що, як припинення стягнення аліментів на одну дитину, так і зменшення їх розміру здійснюється з дня набрання рішенням законної сили (21 листопада 2022 року), а не з дня, коли дитина фактично почала проживати із заявником.

Колегія суддів погоджується остаточними висновками суду першої інстанції в частині відмови, однак не погоджується з підставами цієї відмови, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2019 року (а.с.10).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 20 вересня 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів. З дня набрання даним рішенням законної сили припинено стягнення аліментів, які стягуються за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 у справі № 173/2331/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дня набрання даним рішенням законної сили змінено розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 у справі № 173/2331/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

На час ухвалення даного наказу двоє дітей проживали із стягувачем ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою № 1612 від 20 вересня 2019 року Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Таким чином доводи заявника, що при винесені судового наказу стягувач ввела суд в оману, заявивши вимоги про стягнення аліментів на двох дітей є безпідставними, оскільки на той час обоє дітей проживали разом з матір`ю. Крім того і сам заявник посилається на те, що один з синів почав проживати разом з ним лише з квітня 2022 року. Дана обставина встановлена і рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1 ст.169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

За змістом ч.3 ст.431 ЦПК України судовий наказ є видом виконавчого документу. Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових право особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Разом з тим, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача (частина 2 статті 445 ЦПК України).

З аналізу вищенаведених правових норм убачається, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження.

Таким чином, правові підстави для задоволення заяви про поворот виконання судового наказу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року у справі № 173/2331/19 шляхом стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 стягнутих аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 31 002,61 грн. відсутні з підстав наведених вище, а не у зв`язку з тим, що у рішенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року зазначено, що припинення стягнення аліментів на дитину здійснюється з дня набрання рішенням законної сили тобто з 21 листопада 2022 року, як зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Відтак, доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для повороту виконання судового наказу про стягнення аліментів є необґрунтованими, а скарга відповідно безпідставною, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення заяви про поворот судового наказу колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване ухвала - зміні в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року у справі № 173/2331/19. В іншій частині ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року змінити в частині обгрунтування відмови у задоволенні заяви, виклавши його мотивувальну частину щодо відмови у задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року у справі № 173/2331/19 в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта