Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/257/22

22 грудня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Шишка О.А.

з участю: секретаря Сіщук Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у розмірі 64872,70 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 103-07/Ф, згідно з яким ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 35000,00 доларів США 00 центів зі сплатою 14 відсотків річних, з погашенням відсотків за користування кредитом та тіла кредиту щомісячно відповідно до п. 8.1. та п. 8.2. кредитного договору починаючи з вересня 2007 року. Крім того, 21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 86, згідно п.1 якого вона поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_2 зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків. ОСОБА_5 не виконав зобов`язання у встановлений кредитним договором строк і прострочив сплату кредиту та відсотків за його користування, тому банк звернувся в суд із позовом до поручителя ОСОБА_6 .

Рішенням Богородчанського районного суду від 11.12.2009 року у справі № 2-488/2009 року задоволено позов ВАТ ВТБ Банк та стягнуто з поручителя ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судові витрати у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. На виконання вищевказаного рішення Богородчанським районним судом видано виконавчий лист.

Відповідно до договору №75-РБ про відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2020 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" купило право вимоги за кредитним договором № 103-07/Ф від 21.08.2007 року до ОСОБА_7 та за договором поруки №86 від 21.08.2007 року до ОСОБА_1 у Акціонерного товариства "ВТБ Банк". За таких обставин Акціонерне товариство "Універсал Банк" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103-07/Ф від 21.08.2007 року відповідно до договору поруки №86 від 21.08.2007 року. Тому ухвалою Богородчанського районного суду від 11.12.2009 року у справі № 2-488/2009 сторону виконавчого провадження - стягувача Акціонерне товариство "ВТБ Банк" у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Богородчанського районного суду від 11.12.2009 року у цивільній справі № 2-488/2009 про стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судових витрат у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу, замінено на Акціонерне товариство "Універсал Банк".

Відповідачкою рішення суду не виконано, заборгованість у повній мірі не погашено. Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, то на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з неї за період з 01.09.2018 року по 31.08.2021 року три відсотки річних в розмірі 19129,11 грн та 45743,59 грн. інфляційних втрат, а також суму сплаченого судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить справу слухати у його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала частково та пояснила, що дійсно має заборгованість перед позивачем. Однак вважає, що наданий позивачем розрахунок є невірним, оскільки позивачем нараховано суми 3% річних та інфляційних втрат без врахування строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 103-07/Ф, згідно з яким ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 35 000,00 доларів США 00 центів зі сплатою 14 відсотків річних, з погашенням відсотків за користування кредитом та тіла кредиту щомісячно відповідно до п. 8.1. та п. 8.2. кредитного договору починаючи з вересня 2007 року. Також, 21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 86, згідно п.1 якого Поручитель поручилася перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків. ОСОБА_5 не виконав зобов`язання у встановлений кредитним договором строк і прострочив сплату кредиту та відсотків за його користування, тому банк звернувся в суд із позовом до поручителя.

Рішенням Богородчанського районного суду від 11.12.2009 року у справі № 2-488/2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судові витрати у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. На виконання вищевказаного рішення Богородчанським районним судом видано виконавчий лист.

Відповідно до договору №75-РБ про відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2020 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" купило право вимоги за кредитним договором №103-07/Ф від 21.08.2007 року до ОСОБА_7 та за договором поруки №86 від 21.08.2007 року до ОСОБА_1 у Акціонерного товариства "ВТБ Банк". За таких обставин Акціонерне товариство "Універсал Банк" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103-07/Ф від 21.08.2007 року відповідно до договору поруки №86 від 21.08.2007 року. Тому ухвалою Богородчанського районного суду від 11.12.2009 року у справі № 2-488/2009 сторону виконавчого провадження - стягувача Акціонерне товариство "ВТБ Банк" у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Богородчанського районного суду від 11.12.2009 року у цивільній справі № 2-488/2009 про стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судових витрат у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу, замінено на Акціонерне товариство "Універсал Банк".

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 8 листопада 2019 року в справі №127/15672/16-ц.

Передбачені статтею 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно з постановою Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №918/344/17 формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц.

Відповідачка у поданій заяві просить про застосування строку позовної давності.

Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, зокрема стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи, що позивач звернувся за стягненням інфляційних втрат і річних відсотків за весь період прострочення платежу, то суд перевіряє, чи дотримано строки позовної давності. Позивач визначив період для стягнення з 01.09.2018 року по 01.09.2021 року у сумі: 19129,11 грн - три відсотки річних та 45743,59 грн. інфляційних втрат. Однак з позовом звернувся 29.03.2022 року, тому задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період із 29.03.2019 року по 31.08.2021 року.

Зважаючи на це, правильними сумами, які підлягають стягненню з урахування проведених оплат та зміною розміру заборгованості за період з 29.03.2019 року по 31.08.2021 року (включно) є:

- з 29.03.2019 по 11.11.2019 (228 днів прострочення) - 3368,56 грн 3% річних та 3053,08 грн інфляційних втрат;

- з 11.11.2019 по 06.12.2019 (25 днів прострочення) 379,08 грн 3% річних та 184,48 грн інфляційних втрат;

- з 07.12.2019 по 05.03.2019 (90 днів прострочення) 1332,10 грн 3% річних та -542,03 грн інфляційних втрат;

- з 06.03.2020 по 28.04.2020 (54 дні прострочення) 787,95 грн 3% річних та 2859,69 грн інфляційних втрат;

- з 29.04.2020 по 18.05.2020 (20 днів прострочення) 289,70 грн 3% річних та 530,16 грн інфляційних втрат;

- з 19.05.2020 по 04.06.2020 (17 днів прострочення) 246,45 грн 3% річних та 0 грн інфляційних втрат;

- з 05.06.2020 по 02.07.2020 (28 днів прострочення) 399,57 грн 3% річних та 348,19 грн інфляційних втрат;

- з 03.07.2020 по 03.08.2020 (32 дні прострочення) 456,17 грн 3% річних та -1043,48 грн інфляційних втрат;

- з 04.08.2020 по 07.09.2020 (35 днів прострочення) 490,78 грн 3% річних та -342,14 грн інфляційних втрат;

- з 08.09.2020 по 02.10.2020 (25 днів прострочення) 346,69 грн 3% річних та 845,93 грн інфляційних втрат;

- з 03.10.2020 по 26.02.2021 (147 днів прострочення) 2040,71 грн 3% річних та 9520,95 грн інфляційних втрат;

- з 27.02.2021 по 18.03.2021 (20 днів прострочення) 291,30 грн 3% річних та 3012,52 грн інфляційних втрат;

- з 19.03.2021 по 26.04.2021 (39 днів прострочення) 574,76 грн 3% річних та 1255,14 грн інфляційних втрат;

- з 27.04.2021 по 31.05.2021 (35 днів прострочення) 519,50 грн 3% річних та 2347,64 грн інфляційних втрат;

- з 01.06.2021 по 30.06.2021 (30 днів прострочення) 443,39 грн 3% річних та 359,64 грн інфляційних втрат;

- з 01.07.2021 по 28.07.2021 (28 днів прострочення) 412,25 грн 3% річних та 179,13 грн інфляційних втрат;

- з 29.07.2021 по 31.08.2021 (34 дні прострочення) 496,81 грн 3% річних та -355,56 грн інфляційних втрат.

Всього 12875,77 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 22203,34 грн інфляційних втрат.

У стягненні 3 % річних та інфляційних втрат за період із 01.09.2018 року по 28.03.2019 року слід відмовити, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ "Універсал Банк" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн., які були понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою.

На підставі ст. 599, 625, 1048 - 1050 ЦК України, керуючись ст. 82, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" 12875,77 грн трьох процентів річних від простроченої суми за період 29.03.2019 року по 31.08.2021 року (включно) та 22203,34 грн інфляційних втрат за період з 29.03.2019 року по 31.08.2021 року (включно) за кредитним договором № 103-07/Ф від 21 серпня 2007 року, 2481 грн судового збору, а всього на користь позивача стягнути 37560,11 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2023 року.

Головуючий О. А. Шишко