ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2553/19 Номер провадження 22-ц/814/2431/23Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В.П. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Владіміров Р.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чубенко Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Чубенко Жанною Анатоліївною,

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2022 року, постановлене суддею Старокожком В.М. (повний текст складено 28 жовтня 2022 року),

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

в с т а н о в и в:

10.12.2019 ОСОБА_3 звернулася в суд із указаним позовом до ОСОБА_2 . Позов обгрунтовує тим, що, починаючи із 1997 року, стала проживати з відповідачем однією сім`єю та вести спільне господарство у м.Севастополь, займались спільною підприємницькою діяльністю по купівлі-продажу овочів та фруктів. Від спільного проживання та сімейних стосунків мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У 2002 році вони переїхали до м.Запоріжжя, де придбали трьохкімнату квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіль ОСОБА_5 та продовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство та займалися спільною підприємницькою діяльністю по купівлі-продажу саджанців на ринку, а також вуличною торгівлею. У 2004 році вони переїхали проживати до батьків відповідача у с.Бутівці Хорольського району Полтавської області.

За період сумісного проживання однією сім`єю із 1997 року по 2019 рік на спільні кошти ними придбано рухоме та нерухоме майно, зареєстроване на відповідача, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,0689 га, кадастровий номер :50:002:0268; земельна ділянка площею 0,0326 га, кадастровий номер :50:002:0305; земельна ділянка площею 0,0053 га, кадастровий номер :50:003:0648; магазин загальною площею 27,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка площею 0,0041 га, кадастровий номер :50:003:0442; земельна ділянка площею 0,0006 га, кадастровий номер :50:003:0444; земельна ділянка площею 0,0156 га, :50:003:0445; квартира за адресою: АДРЕСА_4 , нежиле приміщення - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 ; причіп легковий ЛЕВ 183210, автомобіль легковий Volkswagen Transporter, вантажний фургон - малотонажний Renault Master 2463, загальною вартістю майна 726 100,00 грн.

Позивачка зазначає, що факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року по вересень 2019 року підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків.

Просить суд встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнати вказане майно спільною сумісною власністю та виділити їй у приватну власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,0689 га; 0,0326 га; 0,0053 га; 0,0041 га; 0,0006 га; магазин за адресою: АДРЕСА_3 ; вантажний фургон - малотонажний Renault Master 2463, а всього на суму 290 800,00 грн.

Відповідачу просить виділити двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ; нежиле приміщення - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_3 ; земельну ділянку за тією ж адресою площею 0,0156 га; причіп легковий ЛЕВ 183210; автомобіль легковий Volkswagen Transporter, на загальну суму 435 300,00 грн.

Також просить стягнути з відповідача на її користь суму грошової компенсації у вигляді різниці між вартістю виділеного майна у розмірі 72 250,00 грн.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19.10.2022 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 01 січня 2004 року по вересень 2019 року.

Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне рухоме та нерухоме майно:

- житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: жилого будинку літ. «А-1», загальною площею 71,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., погребу «Є», гаражу «И», воріт №1, огорожі №2, замощення №3, водопроводу №4, газифікації №5, каналізації №6, номер запису про право власності: 24731875, дата державної реєстрації 02.02.2018, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 115 100,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0689 га, кадастровий номер: :50:002:0268, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 15 000,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0326 га, кадастровий номер: :50:002:0305, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 4 600,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0053 га, кадастровий номер: :50:003:0648, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.09.2014, вартістю 2 400,00 грн.;

- промтоварний магазин №1 загальною площею 27,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купілі-продажу від 14.12.2012, вартістю 52 400,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0041 га, кадастровий номер: :50:003:0442, цільове призначення: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 1 900,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0006 га, кадастровий номер: :50:003:0444, цільове призначення: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 300,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0156 га, кадастровий номер: :50:003:0445, цільове призначення: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 7 200,00 грн.;

- двохкімнатна квартира,що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 51,0 кв.м., житлова площа 29,1 кв.м., реєстраційний номер майна: 31582139, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 13.09.2010, вартістю 176 200,00 грн.;

- причіп легковий ЛЕВ 183210, 2019 року випуску, дата державної реєстрації 28.08.2019, вартістю 10 900,00 грн.;

- автомобіль легковий пасажирський Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, дата державної реєстрації 09.12.2017, вартістю 185 400,00 грн.;

- вантажний фургон - малотоннажний Renault Master 2463, 2004 року випуску, дата державної реєстрації 22.01.2008, вартістю 99 100,00 грн.

Проведено поділ спільного сумісного майна ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 , виділивши ОСОБА_3 в особисту приватну власність в натурі наступне нерухоме та рухоме майно:

- житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: жилого будинку літ. А-1 загальною площею 71,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., погребу Є, гаражу И, воріт №1, огорожі №2, замощення №3, водопроводу №4, газифікації №5, каналізації №6, номер запису про право власності: 24731875, дата державної реєстрації 02.02.2018, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 115 100,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0689 га, кадастровий номер: :50:002:0268, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 15 000,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0326 га, кадастровий номер: :50:002:0305, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 4 600,00 грн.;

- промтоварний магазин №1 загальною площею 27,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири від 14.12.2012, вартістю 52 400,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0053 га, кадастровий номер: :50:003:0648, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.09.2014, вартістю 2 400,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0041 га, кадастровий номер: :50:003:0442, цільове призначення: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, адреса: АДРЕСА_3 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 1 900,00 грн.;

- земельна ділянка площею 0,0006 га, кадастровий номер: :50:003:0444, цільове призначення: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 300,00 грн.;

- вантажний фургон - малотоннажний Renault Master 2463, 2004 року випуску, дата державної реєстрації 22.01.2008, вартістю 99 100,00 грн.

Виділено ОСОБА_2 в особисту приватну власність в натурі наступне нерухоме та рухоме майно:

- земельна ділянка площею 0,0156 га, кадастровий номер: :50:003:0445, цільове призначення: для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, адреса: АДРЕСА_3 областіреєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 7 200,00 грн.;

- двохкімнатна квартира, реєстраційний номер майна: 31582139, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ,загальна площа 51,0 кв.м., житлова площа 29,1 кв.м., підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 13.09.2010, вартістю 176 200,00 грн.;

- причіп легковий ЛЕВ 183210, 2019 року випуску, дата державної реєстрації 28.08.2019, вартістю 10 900,00 грн.;

- автомобіль легковий пасажирський Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, дата державної реєстрації 09.12.2017, вартістю 185 400,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості майна, що виділяється сторонам, у розмірі 44 450 (сорок чотири тисячі чотириста п`ятдесят) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 4 120,80 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що сторони спільно проживали, мають спільну реєстрацію, спільний бюджет та спільно працюють, мають спільні права та обово`язки, як у сфері спільного бізнесу, так і щодо їх спільного сина, а також спільний відпочинок у с.Бутівці, святкування свят. Зокрема, позивачка працювала у їх магазині до 2019 року, аліментів на утримання сина не стягувала. Відповідач приховував від позивачки свої відносини з іншою жінкою, ОСОБА_6 , не повідомив її про придбання квартири у м.Миргороді для проживання з останньою. Районний суд дійшов висновку, що факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по вересень 2019 року підтверджений, а тому підлягає встановленню судом, а майно, придбане у цей період є спільною власністю сторін, за винятком магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», який набутий ОСОБА_2 на підставі договору дарування та є його особистою приватною власністю.

Із рішенням не погодився відповідач та через свого представника адвоката Чубенко Ж.А. подав апеляційну скаргу до Полтаського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що з позивачкою проживав однією сім`єю без реєстраціїшлюбу із 1997 року у м.Севастопіль АР Крим, у 2004 році переїхали разом з їх сином у с.Бутівці Лубенського (колишнього Хорольського) району Полтавської області, де проживали до 2006 року, коли їх відносини повністю зруйнувалися із-за несумісності характерів та поглядів на життя. Як наслідок, улітку 2006 року ОСОБА_3 забрала свої речі та разом із сином переїхали до м.Хорол, де вони проживали в орендованій квартирі. Доводить, що саме із того часу вони стали проживати окремо, перестали вести спільне господарство та припинили будь-які взаємні права та обов`язки.

Займаючись підприємницькою діяльністю за період з літа 2006 року по літо 2007 року він заробив достатньо коштів та придбав собі житло у АДРЕСА_2 , де розпочав ремонт, потім купив автомобіль Рено Майстер 2463, яким перевозив саджанці. У 2008 році познайомився із ОСОБА_6 , з якою у нього склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Проживання ОСОБА_3 із сином у вказаному будинку він дозволив, оскільки йому була не байдужа доля сина. Однак для спільного проживання із ОСОБА_6 він купив квартиру в АДРЕСА_5 . За свої особисті доходи від підприємницької діяльності придбав іншу квартиру - у будинку по АДРЕСА_3 , кілька земельних ділянок, автомобіль Фольксваген Транспортер та легковий причіп.

Доводить, що з літа 2006 року він припинив із ОСОБА_3 спільне проживання та став проживати окремо, вони не мали спільного бюджету, спільного бізнесу. Упродовж послідуючих років придбав рухоме та нерухоме майно на власний розсуд, за власні кошти, розмір достатності свого доходу для купівлі вказаних об`єктів підтверджується податковими деклараціями. Тоді як позивачка не надала суду доказів своїх доходів або її участі у формуванні спільного бюджету. Її дохід від вирощування і продажу саджанців вона витрачали на власні з сином потреби.

Звертає увагу на загальні пояснення позивачки щодо наявності спільного бюджету, що не є підтвердженням такого, оскільки вона не змогла пояснити навіть орієнтовний розмір сімейного бюджету (доходи і витрати), як місячного так і річного, про вартість придбаного майна, яке, як вона стверджує, придбавалося за спільні кошти.

Вважає помилковою оцінку районним судом дій відповідача щодо утримання сина, як доказ сімейних відносини з позивачкою. Питання утримання сина вирішено сторонами без суду, тому аліменти не стягувалися, а добросовісна поведінка батька відносно рідного сина в даному випадку не є доказом існування відносин між сторонами, притаманних сім`ї.

Також вважає необ`єктивною оцінку судом першої інстанції показань свідків відповідача, зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які вказували про наявність сімейних відносин у нього, відповідача, з ОСОБА_6 , а не з позивачкою.

На його думку, суд безпідставно не взяв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про відсутність сімейних відносин сторонами з підстав перебування свідків у робочих відносинах з відповідачем. Тоді як вказані свідки підтвердили, що з 2008 року поряд із відповідачем і вдома, і на роботі була ОСОБА_6 , яку сприймали як його дружину.

Не погоджується з оцінкою судом показань свідка ОСОБА_6 щодо проживання її з ним, відповідачем, однією сім`єю з 2008 року, її участь у його бізнесі, спільний відпочинок та спільне проживання в іншому житлі.

Вважає досить сумнівними показання позивачки, що при наявності протягом більше десяти років сімейного бізнесу вона могла стояти осторонь його розвитку, оцінки прибутковості, розподілу витрат, не цікавилася життям чоловіка, де він та з ким проводить час, ночує. Вважає, що такі обставини вказують якраз на відсутність у відповідача та позивачки спільних інтересів, ідей, планів, цілей, бюджету, бізнесу та сім`ї в цілому.

Звертає увагу на протилежні мотиви, викладені районним судом у мотивувальній частині рішення, зокрема, що упродовж 2010-2019 років ОСОБА_2 використовував працю обох жінок, як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_6 , для досягнення своїх фінансових цілей, однак не побудував із жодною з них сімейних відносин, які б свідчили про наявність сімейних стосунків з однією жінкою та їх повну відсутність з іншою.

Заперечує можливість передачі у власність позивачки земельних ділянок площею 0,0053га (для будівництва і обслуговування будівель торгівлі) та 0,0006 га (для роздрібної торгівлі та комерційних послуг) за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки це явно сприятиме продовженню суперечок між сторонами.

Вважає неналежним доказом заявленого позивачкою факту проживання однією сім`єю довідку виконкому Хорольської міськради вд 05.11.2019, оскільки в ній зазначено лише про його, відповідача реєстрацію у буд. АДРЕСА_2 , тоді як фактично він там ніколи не проживав, а син ОСОБА_4 фактично із 2018 року проживає у м.Києві.

Також вважає неналежними доказами проживання однією сім`єю виписку з домової книги, копію трудової книжки позивачки, копії товарних чеків, які не містять даних навіть про продавця, а тим більше, про придбання товару за спільні кошти. Повідомлення про призначення субсидії лише підтверджують факт того, що він є власником будинку, тоді як він не звертався до державних органів за призначенням субсидії. Надані позивачко фото стосуються періоду коли сину виповнилося 7 років. Після літа 20006 року їх відносини припинилися та будь-які спільні фото з того часу відсутні.

В суді апеляційної інстанції відповідач та його представник адвокат Чубенко Ж.А. підтримали доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні. Відповідач не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 та двох земельних ділянок за цією ж адресою, а також на вантажний фургон, однак заперечив факт спільного проживання з літа 2006 року та набуття майна за спільні кошти.

Позивачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача та його представника, вивчивши маитеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила такі обставини.

Сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ./а.с.17 т.1/

Згідно довідки виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області від 05.11.2019 №4985, ОСОБА_3 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , має склад сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 /а.с.20 т.1/

За даними будинкової книги для прописки громадян у будинку АДРЕСА_2 сторони та їх син зареєстровані у вказаному будинку із 15.07.2008./а.с.21-25 т.1/

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажувід 05.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Рибкою К.О. по р.№1177, та складається з: жилого будинку літ. А-1 загальною площею 71,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., погрібу Є, гаражу И, воріт №1, огорожі №2, замощення №3, водопроводу №4, газифікації №5, каналізації №6./а.с.29-32 т.1/

Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Рибкою К.О., ОСОБА_2 купив земельну ділянку площею 0,1015 га, цільове призначення: для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с.29 т.1/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 02.02.2018, промтоварний магазин № НОМЕР_2 , загальною площею 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №2057 від 14.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Береза Д.В./а.с.28 т.1/

Відповідно до договору дарування від 22.07.2004, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Рибкою К.О. по р.№2335, ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 24,0 кв.м., жилою площею 10,4 кв.м./а.с.34-35 т.1/

За інформацією Територіального сервісного центру МВС №5347, викладеною в листі від 24.10.2019 вих.№784, за ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби: причіп легковий ЛЕВ 183210, 2019 року випуску, дата державної реєстрації 28.08.2019; автомобіль легковий пасажирський Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, дата державної реєстрації 09.12.2017; вантажний фургон - малотоннажний Renault Master 2463, 2004 року випуску, дата державної реєстрації 22.01.2008./а.с.36-39 т.1/

Відповідно до звіту про оцінку майна транспортних засобів від 18.11.2019 вартість вказаних транспортних засобів становить: причепа легкового ЛЕВ 183210, 2019 року випуску, - 10 900,00 грн; автомобіля легкового пасажирського Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, - 185 400,00 грн., вантажного фургона - малотоннажного Renault Master 2463, 2004 року випуску, - 99 100,00 грн./а.с.40-55 т.1/

Відповідно до звіту від 18.11.2019 про оцінку нерухомого майна вартість: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , становить 115 100,00 грн; земельної ділянки площею 0,0689 га, кадастровий номер: :50:002:0268, - 15 000,00 грн.; земельної ділянки площею 0,0326 га, кадастровий номер: :50:002:0305, - 4 600,00 грн., земельної ділянки площею 0,0053 га, кадастровий номер: :50:003:0648, - 2 400,00 грн.; нежитлового приміщення загальною площею 27,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 - 52 400,00 грн.; земельної ділянки площею 0,0041 га, кадастровий номер: :50:003:0442, - 1 900,00 грн.; земельної ділянки площею 0,0006 га, кадастровий номер: :50:003:0444, - 300,00 грн., земельної ділянки площею 0,0156 га, кадастровий номер: :50:003:0445, - 7 200,00 грн., двохкімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 51,0 кв.м., - 176 200,00 грн.; нежитлового приміщення загальною площею 29,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , - 55 600,00 грн./а.с.56-86 т.1/

Згідно квитанцій від 26.02.2009, 05.03.2009, 08.07.2012, 06.02.2014, 05.02.2015 для житла по АДРЕСА_2 замовлялися будівельні товари, меблі, побутові прилади./а.с.87-90 т.1/

Згідно копій повідомлень про призначення субсидій на ЖКП убачається, що ОСОБА_2 були нараховані житлові субсидії за періоди із жовтня 2017 року по грудень 2017 року, а також із січня по березень 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с. 91-93 т.1/

Відповідно до Акту від 21.01.2020, складеного комісією у складі депутата міської ради Радченка В.О., сусідів ОСОБА_12 , прож.: АДРЕСА_7 , ОСОБА_13 , прож.: АДРЕСА_8 , встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає (адреса не зазначена)./а.с.129 т.1/

Згідно копії Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №565190 ОСОБА_2 02.08.2007 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с.177 т.1/

Дохід ОСОБА_2 згідно податкових декларацій за 2014-2019 р.р. становить: за 2014 рік - 456 000,00 грн., за 2015 рік - 518 644,00 грн., за 2016 рік - 732 050,00 грн., за 2017 рік - 839 607,00 грн., за 2018 рік - 845 325,00 грн., за 2019 рік - 526 700,00 грн., при цьому число найманих працівників у 2014 - 2015 р.р. дорівнювало двом особам щороку, в подальші роки праці ФО-П ОСОБА_2 наймані працівники були відсутні./а.с.179-188 т.1/

На підставі рішення Миргородської міської ради від 08.09.2010 ОСОБА_2 набув у приватну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності з додатком та копією технічного паспорта./а.с.189-192 т.1/

Згідно акту обстеження квартири у АДРЕСА_4 від 27.04.2020 за підписами голови домового комітету, сусідів та власника квартири, останній фактично проживає у цьому житлі із ОСОБА_6 у цивільному шлюбі з 2010 року. З моменту придбання квартири ОСОБА_3 жодного разу не з`являлася у цій квартирі. У помешканні знаходяться речі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Оплату за компослуги згідно квитанцій здійснює власник./а.с.193,194 т.1/

У довідці виконкому Староаврамівської сільської ради від 28.04.2020 №202 указано, що ОСОБА_2 дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_9 з 2004 року по даний час та має такий склад сім`ї: батько ОСОБА_14 , мати ОСОБА_15 /а.с.195 т.1/

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що познайомилася із позивачкою у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де остання працювала. Позивачка в магазині надавала консультації щодо квітів, крім того там завжди працював продавець. Також там бачила відповідача. Відповідача також часто бачила вдома у сторін на АДРЕСА_2 , була на дні народженні відповідача у 2013 році в їх будинку, між сторонами були сімейні стосунки, вони разом працювали в господарстві. Вказувала, що позивачка і до 2013 року, і після з сином та відповідачем на вихідних їздили в село до батьків відповідача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який є сином сторін, пояснив, що він жив з матір`ю та батьком як сім`я у баби й діда в с.Бутівцях. Потім він з матір`ю переїхав в орендовану квартиру в м. Хорол. Батько також проживав з ними. Мати займалась магазином та вирощувала квіти на земельній ділянці біля будинку, а тато продавав саджанці. Сім`єю вони їздили на рибалку, до баби з дідом, до них приїжджали родичі, картоплю копали, разом їздили в магазини в м.Полтаву. Коли робили ремонт в будинку, разом вибирали шпалери. Мати постійно працювала на магазин. У період свого навчання, з 2016 року, свідок приїжджав на вихідні та бачив обох батьків у господарстві. Батьки купили йому квартиру за їх спільні кошти, батько казав, що гроші збирались багато років.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що знає відповідача з 2008 року, оскільки живе по сусідству з ним на вул.Воровського, нині Лагодинська. Відповідач проводив ремонтні роботи в будинку, інших осіб він там не бачив. ОСОБА_19 свідок знає, так як через деякий час після ремонту вона з сином з`явилась у будинку. Не бачив позивачку і відповідача разом, не вважав їх стосунки сімейними.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2»», який належить відповідачу, з яким познайомилася у 2007 році, коли сама ще перебувала у шлюбі. Із березня 2008 року стали разом із відповідачем проживати в орендованій нею квартирі та з її дочкою. У 2010 році переїхали проживати у кв. АДРЕСА_10 . Свідок з відповідачем їздила на виставки саджанців у різні міста, постійно їздили разом на відпочинок з відповідачем, кожну осінь - у Польщу за саджанцями. Вважає, що у неї з відповідачем сім`я, оскільки вони разом лягають спати, разом їздять на роботу та разом відпочивають.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначила, що знає давно відповідача та його матір, з якою пропрацювала 15 років. Довгий час свідок виконувала для відповідача земельні роботи у с.Бутівці, із 2006 року по 2020 рік, майже кожен день свідок працювала на землі у ОСОБА_17 . Свідок знає ОСОБА_18 з 2008 року, вона була хазяйкою там, видавала зарплату, годувала робітників. Відносини у відповідача та в ОСОБА_18 були хороші, як у чоловіка й жінки. Колишню дружину ОСОБА_19 свідок не бачила, зазначила, що мати розповідала їй, що вона побилась з невісткою, після чого та забрала дитину і поїхала у м.Хорол.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що знає відповідача з 2005 року, коли свідок орендував склад у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у них дружні відносини. Знав, що у відповідача є дружина, також знав ОСОБА_21 , відносини відповідача з якою виглядали як сімейні. У 2013 році відповідач святкував свій день народження, 50 років, святкували на вул.Воровського, а не в селі, де він жив у с.Бутівці. Під час святкування ОСОБА_19 була в якості дружини, а не домогосподарки, вона накривала на стіл. Такий висновок він зробив, так як сторони проживають разом. Пушкар не була присутня на святкуванні.

Задовольняючи позовні вимоги щодо встановлення факту проживання сторін однією сім`єю у період із січня 2004 по вересень 2019 р.р., суд першої інстанції виходив із доведеності такого факту довідкою про їх реєстрацію по АДРЕСА_2 ; повідомленням про субсидію на ім`я відповідача; показаннями сторін та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_4 . При цьому районний суд визнав, що упродовж 2010-2019 років відповідач використовував працю обох жінок ( ОСОБА_3 та ОСОБА_18 ) для досягнення своїх фінансових цілей, через що повноцінної сім`ї йому не вдалося побудувати ні з однією, ні з іншою жінкою. Районний суд вказав важливою обставиною у даній справів те, що ОСОБА_3 упродовж більше 10-ти років не знала про існування жінки, з якою ОСОБА_2 постійно проживає, тому що сам відповідач створив такі умови, за яких позивачка не перетиналася з ОСОБА_18 , та він мав з останньою домовленість про не розголошення ОСОБА_3 характеру та тривалості їх стосунків. Суд зробив висновок, що відповідач у період з 2006 по 2019 р.р. періодично (декілька разів на тиждень чи на місяць) проживав у будинку по АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_3 та сином, тому їх відносини мали сімейний характер, а спірне майно є спільною власністю.

Апеляційний суд з такими висновками районного суду погодитися не може, оскільки вони є суперечливими, не відповідають у повній мірі фактичним обставинам справи, прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані статтею 367 ЦПК України, за правилами частини першої цієї норми, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У цій справі предметом оскарження є рішення суду в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із січня 2004 по вересень 2019 р.р., визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу.

Щодо позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, колегія суддів враховує таке.

Згідно з частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

За змістом статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (частина перша статті 36 СК України).

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведене відповідає сталій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справі №554/8023/15-цвід03.07.2019, а також постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №244/4801/13-ц, від 28.11.2018 у справі №127/11013/17, від 16.01.2019 у справі №343/1821/16-ц, від27.02.2019 у справі №522/25049/16-ц, від 27.03.2019 у справі №354/693/17-ц, від 17.04.2019 у справі №490/6060/15-ц, від15.08.2019 у справі №588/350/15, від 23.09.2019 у справі №279/2014/15-ц, від 10.10.2019 у справі №748/897/18, від11.12.2019 у справі №712/14547/16-ц, від 12.12.2019 у справі №490/4949/17, від 18.12.2019 у справі №761/3325/17-ц, від 24.01.2020 у справі №490/10757/16-ц, від 09.11.2020 у справі №757/8786/15-ц та від 03.11.2022 у справі№361/4744/19.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловіку добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, із яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.11.2020 у справі №524/10054/16.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки, як достатніх, слід також відзначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019у справі №466/3769/16-ц).

Вирішуючи заявлену в межах цієї справи позовну вимогу про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період із 01.01.2004 по вересень 2019 року, суд першої інстанції виходив із підстав доведеності такого факту довідкою про їх реєстрацію по АДРЕСА_2 ; повідомленням про субсидію на ім`я відповідача, показаннями сторін та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_4 .

Апеляційний суд визнає такі докази недостатніми для встановлення заявленого факту у вказаний період, оскільки факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу (постанова Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №712/7830/16-ц), як і показання свідків та спільні фотографії, які не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №466/3769/16).

При цьому апеляційний суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_4 . По-перше, показання свідка ОСОБА_16 є малоінформативними та узагальненими, зокрема, «позивачка завжди працювала продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», «часто бачила відповідача вдома у сторін на АДРЕСА_2 »; натомість самі свідчення будуються на спільному відвідуванні сторонами свят, що не є ознакою сім`ї, як і їх періодичні поїздки в село. По-друге, свідок ОСОБА_4 є сином сторін, його показання щодо спільного проживання батьків є стверджувальними до їх переїзду в м.Хорол, тобто до 2004 року. Наступні його свідчення є узагальненими, вони підтверджують періодичний спільний відпочинок сторін, допомогу по ремонту та по городу; із 2016 року свідок переїхав навчатися в інше місто, бачив батьків по вихідних, але участь відповідача в таких зустрічах є батьківською турботою про сина, а не доказом існування відносин між сторонами, притаманних сім`ї.

Натомість подальші висновки районного суду, що упродовж 2010-2019 років відповідач використовував працю ОСОБА_3 та ОСОБА_18 для досягнення своїх фінансових цілей, через, що повноцінної сім`ї йому не вдалося побудувати ні з однією, ні з іншою жінкою спростовують раніше встановлений факт.

Апеляційний суд, надаючи оцінку доказів у сукупності, частково погоджується із висновками суду першої інстанції, що між сторонами дійсно існували відносини притаманні сім`ї, зокрема: спільне проживання, наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, зокрема, по відношенню до сина сторін, сторони займалися розвитком підприємницької діяльності, прибуток від якої становив спільний сімейний бюджет.

Проте поза увагою суду залишилося, що такі відносини були припинені з липня 2008 року, коли відповідач став проживати окремо із іншою жінкою ОСОБА_6 . Саме тоді сторонами було припинено ведення спільного побуду та формування родинного бюджету, а взаємні зобов`язання сторін обмежилися їх турботою про сина та його утриманням.

Посилання відповідача, що із березня 2008 року він перебував у близьких відносинах із ОСОБА_6 , яка була допитана судом у якості свідка та підтвердила викладене, колегія суддів відхидляє, оскільки до липня 2008 року остання перебувала у зареєстрованому шлюбі, що виключає підстави застосування правил статті 74 СК України.

Натомість подальший, після липня 2008 року, характер взаємовідносин відповідача із ОСОБА_6 (спільне проживання, ведення господарської діяльності), а також їх тривалість, незалежно від обізнаності про це позивачки, виключає можливість встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у цей час, як такого, що суперечить моральним засадам суспісльства.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а встановлений судом факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу із липня 2008 року по вересень 2019 року ґрунтується не на належних доказах, а на припущеннях. Натомість заявлений факт у цей період (липень 2008 року - вересень 2019 року) не відповідає фактичним обставинам справи та волевиявленню відповідача, який із липня 2008 року став перебувати у близьких стосунках із іншою жінкою. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що наявними є підстави для встановлення заявленого факту за період із січня 2004 року по липень 2008 року.

Щодо позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, колеггія суддів зазначає наступне.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положення статті 60 СК України закріплюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №204/5407/17.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України по справі №6-2641цс15 від 16.12.2015, №6-612цс15 від 01.07.2015, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №214/6174/15ц.

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

У цій справі загальний обсяг спірного рухомого та нерухомого майна, яке зареєстроване за відповідачем, становить 363 050,00 грн. та складається із:

1 - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 115 100,00 грн.;

2 - земельна ділянка площею 0,0689 га, кадастровий номер: :50:002:0268, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 15 000,00 грн.;

3- земельна ділянка площею 0,0326 га, кадастровий номер: :50:002:0305, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 05.05.2007, вартістю 4 600,00 грн.;

4 - земельна ділянка площею 0,0053 га, кадастровий номер: :50:003:0648, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.09.2014, вартістю 2 400,00 грн.;

5 - промтоварний магазин № НОМЕР_2 загальною площею 27,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , підстава виникнення права власності: договір купілі-продажу від 14.12.2012, вартістю 52 400,00 грн.;

6 - земельна ділянка площею 0,0041 га, кадастровий номер: :50:003:0442, адреса: АДРЕСА_3 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 1 900,00 грн.;

7 - земельна ділянка площею 0,0006 га, кадастровий номер: :50:003:0444, адреса: АДРЕСА_3 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 300,00 грн.;

8 - земельна ділянка площею 0,0156 га, кадастровий номер: :50:003:0445, адреса: АДРЕСА_3 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2012, вартістю 7 200,00 грн;

9 - двохкімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 13.09.2010, вартістю 176 200,00 грн.;

10 - причіп легковий ЛЕВ 183210, 2019 року випуску, дата державної реєстрації 28.08.2019, вартістю 10 900,00 грн.;

11 - автомобіль легковий пасажирський Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, дата державної реєстрації 09.12.2017, вартістю 185 400,00 грн.;

12 - вантажний фургон - малотоннажний Renault Master 2463, 2004 року випуску, дата державної реєстрації 22.01.2008, вартістю 99 100,00 грн.

Апеляційний суд, за наслідками перегляду судового рішення, дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період із січня 2004 року по липень 2008 року. Отже, на майно набуте відповідачем поза межами такого періоду, а це об`єкти №№4-11, не поширюється презумпція спільності майна подружжя, а тому в задоволення цієї частин позовних вимог слід відмовити.

Натомість позивач має право на половину спільного сумісного майна, набутого сторонами у період із січня 2004 року по липень 2008 року в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; дві земельні ділянки площею 0,0689 га, кадастровий номер: :50:002:0268 та площею 0,0326 га, кадастровий номер: :50:002:0305, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; вантажний фургон - малотоннажний Renault Master 2463, 2004 року випуску.

Презумція спільності такого майна відповідачем не спростована та не доведено, що таке майно придбано ним за особисті кошти, вилучені від підприєницької діяльності. При цьому, колегія суддів враховує, що сторони не заперечують, що такий дохід у згаданий період формував їх спільний бюджет, і позивачка своєю працею забезпечувала його поповнення. Доказів на підтвердження, що дохід від вирощування і продажу саджанців позивачка витрачали на власні з сином потреби відповідачем не надано, а тому такі доводи апеляційним судом відхиляються.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі №6-2565цс16 зазначено, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 16 червня2021 року у справі № 559/609/15 (провадження № 61-8033св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) зроблено висновок про те, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

При застосуванні наведених норм матеріального права, колегія суддів враховує пояснення відповідача, надані ним в суді апеляційної інстанції, за змістом яких він не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на указане майно та виділення їй його в натурі у власність, проти грошової компенсації належної йому частки у спільному майні відмовляється.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із постановленням нового, про часткове задоволення позову та встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу із 01 січня 2004 року по липень 2008 року, визнання спільним сумісним майно набуте в цей період та виділення їй його в натурі у власність позивачки, без стягнення грошової компенсації. У іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України стгнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 327,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376 п.п.3,4, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах представником - адвокатом Чубенко Жанною Анатоліївною, - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2022 року- скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період часу із 01 січня 2004 року по липень 2008 року.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,0689 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,326 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- вантажний фургон - малотоннажний Renault Master, 2004 року виготовлення.

Визнати за ОСОБА_3 право власності та виділити їй в натурі у власність:

- житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складається із: жилого будинку літ. А-1 загальною площею 71,6 кв.м., житлова площа 32,4 кв.м., погрібу Є, гаражу И, воріт №1, огорожі №2, змощення №3, водопроводу №4, газифікації №5, каналізації №6, вартістю 115 100,00 грн.;

- земельну ділянку площею 0,0689 га, кадастровий номер :50:002:0268, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 15 000,00 грн.;

- земельну ділянку площею 0,326 га, кадастровий номер :50:002:0305, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 4 600,00 грн.;

- вантажний фургон - малотоннажний Renault Master, 2004 року виготовлення, вартістю 185 400,00 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 327,00 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.07.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак