н/п 2/490/1306/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді: Чулуп О.С.

за участю секретаря Ребрини Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Заступника керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 шкоду заподіяному навколишньому природному середовищу незаконним заняттям рибним та водним добувним промислом в розмірі 139043 грн. на користь держави.

В обгрунтування позову позивач вказує, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.09.2022 року по справі № 490/1733/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено останньому покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Судом було встановлено, що 13.05.2022 року близько 19:00 год ОСОБА_1 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, прибув до узбережжя річки Інгул, а саме на території СТ «Активіст» неподалік від будинку АДРЕСА_1 , де використовуючи завчасно підготовлені ним риболовну месинову сітку рожевого кольору довжиною 50 м, висотою 24 м, вічко 60 мм, на гумовому човні без розрізнювальних знаків чорно-зеленого кольору з двома веслами, відплив та встановив вказану сітку з метою незаконного вилову риби для своїх особистих потреб. Крім того, 14.05.2021 року о 06 год. 00 хв. ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою вказаної риболовної сітки, здійснив незаконний вилов риби, яку разом із сітками, прибувши на човні до узбережжя річки Інгул, а саме на території СТ «Активіст», неподалік від будинку АДРЕСА_1 витяг із води на берег та в подальшому був затриманий працівниками Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області. Таким чином, ОСОБА_1 в результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову риболовною сіткою, порушив вимоги п.п. 3,15, 4.11 «Правил Любительського і спортивного рибальства» затв. Наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, пп. 14 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 19 від 15.02.1999, пп. 14 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», ст. 26, 34 ЗУ «Про тваринний світ».

Позивач вказує, що розмір заподіяної шкоди рибним запасам України внаслідок порушення природоохоронного законодавства в результаті незаконного вилову риби по видам та в кількості: тарань 80 шт. вартістю 125120 грн., судак (молодь) 3 шт. вартістю 10761 грн., карась сріблястий 2шт., вартістю 3162 грн., що відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значенням, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам.

Позивач вказує, що під час розгляду кримінального провадження цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в розмірі 139049 грн. не заявлявся. Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.09.2022 року у справі № 490/1733/22 відповідачем не оскаржувався та набрав законної сили. В добровільному порядку шкоду відповідачем дотепер не відшкодовано.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов в повному обсязі.

Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом досліджено вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2022 року по справі № 490/1733/22 згідно якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. З вироку вбачається, що 13.05.2022 року близько 19:00 год ОСОБА_1 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, прибув до узбережжя річки Інгул, а саме на території СТ «Активіст» неподалік від будинку АДРЕСА_1 , де використовуючи завчасно підготовлені ним риболовну месинову сітку рожевого кольору довжиною 50 м, висотою 1,2 м, вічко 60 мм, на гумовому човні без розрізнювальних знаків чорно-зеленого кольору з двома веслами, відплив та встановив вказану сітку з метою незаконного вилову риби для своїх особистих потреб. Крім того, 14.05.2021 року о 06 год. 00 хв. ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою вказаної риболовної сітки, здійснив незаконний вилов риби, яку разом із сітками, прибувши на човні до узбережжя річки Інгул, а саме на території СТ «Активіст», неподалік від будинку АДРЕСА_1 витяг із води на берег та в подальшому був затриманий працівниками Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області. Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_1 незаконно добув цінні види риби по видам та в кількості: тарань 80 шт., вартістю 125120 грн., судак (молодь) 3 шт., вартістю 10761 грн., карась сріблястий 2 шт., вартістю 3162 грн., що відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, яка згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 складає 139043 грн. та є істотною.

Судом досліджено висновок спеціаліста Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області від 17 травня 2022 року згідно якого розмір збитків завданих рибному господарства України, внаслідок незаконного вилову ОСОБА_1 водних біоресурсів, а саме: 80 особин тарані, 3 особин судака та 2 особин карася сріблястого, становить 139043 грн. Розмір збитків розрахований у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Судом досліджено лист Миколаївського рибоохоронного патруля Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області від 24.10.2022 року згідно якого повідомлено, що шкода завдана рибним запасам України внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 139043 грн. громадянином ОСОБА_1 не сплачена. Цивільний позов про відшкодування збитків ОСОБА_1 у розмірі 139043 грн. не подавався у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору. Миколаївський рибоохоронний патруль не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в особі Уравління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 № 4-рп/2008 неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Отже, законодавством встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Положення пункту 3 частини статті 131-1 Конституції України визначають, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Безпосередньо питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді; прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва; прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень (абзаци перший - третій частини 4).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 надані правові висновки стосовно застосування правових положень щодо прокурорського представництва, основними з яких є: обов`язок прокурора обґрунтувати та довести підстави для представництва, у тому числі у чому полягає бездіяльність компетентного органу; недотримання таким органом розумного строку на звернення до суду із позовом; розумність строку повинна визначатися судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту, а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Крім цього, згідно із ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Положеннями п. п. «а», «б» абз. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності.

Стаття 63 Закону України «Про тваринний світ», передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Разом з тим, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За встановлених судом обставин, враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, визнання останнім позовних вимог, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної рибному господарству України в розмірі 139043 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий в розмірі 2481 грн.

Керуючись ст. ст.16, 1166 ЦК України, ст.ст. 6,7,10,12,13,81,89,141,258, 259, 263-265, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов -задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави шкоду заподіяну навколишньому середовищу незаконним заняттям рибним та водним добувним промислом в розмірі 139043 грн. за реквізитами: р/р UA 83, МФО 899998, , отримувач Миколаїв.ГУК/Ценрал.р-н/24062100, код доходів 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 2481,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачена ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя