ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4206/23 Справа № 175/1233/18 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

05 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі питання про самовідвід суддів по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИЛА:

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказана цивільна справа розподілена колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючої судді: Городничої В.С., суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.

Після відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року, від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду надійшла заява про відвід суддів Городничої В.С. та Лаченкової О.В..

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід суддів, а саме головуючої - Городничої В.С. та судді Лаченкової О.В. визнано необґрунтованою. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно було передано до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 червня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Городничої В.С. та Лаченкової О.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, - за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року. Справу повернуто до канцелярії Дніпровського апеляційного суду.

Так, право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Разом з тим, з метою виключення можливих сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості суду та приймаючи до уваги, що суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу, судді Дніпровського апеляційного суду Городнича В.С. та Лаченкова О.В. вважають за необхідне взяти самовідвід, виходячи з наступного.

Підстави для самовідводу судді визначені ст.36 ЦПК України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У ст.15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до ст.2 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 01 жовтня 1982 року - «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року - «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За таких обставин, з метою виключення всіх підстав, які можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість суддів при розгляді даної справи, судді Дніпровського апеляційного суду, а саме Городнича В.С. та Лаченкова О.В. вважають за необхідне заявити собі самовідвід.

Самовідвід у даній справі заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

На підставі викладеного, слід дійти висновку, що самовідвід суддів Дніпровського апеляційного суду, а саме головуючої - Городничої В.С. та судді Лаченкової О.В., у цій справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 36-41 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Самовідвід суддів Дніпровського апеляційного суду, а саме головуючої - Городничої В.С. та судді Лаченкової О.В., по справі №175/1233/18 (апеляційне провадження №22-ц/803/4206/23) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно задовольнити.

Справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова