Справа № 204/8540/21
Провадження № 2/204/157/23 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача в режимі відео конференції ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Чечелівської районної ради у місті Дніпрі про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В листопада 2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви), в якій просив встановити на утримання дітей, доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мінімальний гарантований розмір аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вказав, що 10 жовтня 2009 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 741.Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .В травні 2014 року, ОСОБА_2 (колишнє прізвище- ОСОБА_5 ) звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між ним та відповідачкою. 02.10.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська шлюб між ним та відповідачкою було розірвано.Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2015 року по справі № 204/8413/14-ц було стягнуто з нього аліменти на утримання його малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 24 листопада 2014 року і до досягнення ними повноліття, в особі матері ОСОБА_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 14 квітня 2015 року.У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 171 873,11 грн з нього ОСОБА_1 . В результаті чого, 11.01.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 204/7048/20 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно якого вирішено стягнути з нього на користь ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 171 873,11 грн. Вказує, що на період з 2019 року по 2020 рік, він був відсутній на території України, в зв`язку з виїздом за кордон, про що є відмітки в закордонному паспорті. А отже, він був відсутній під час розгляду вказаних справ. Зазначає, що судові повістки він не отримував і жодним чином не був повідомлений. Таким чином, він був об`єктивно позбавлений права на захист своїх прав та інтересів в суді. На його думку, судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком винесення незаконного та необґрунтованого рішення. По-друге: вважає за потрібне повідомити, про виконавчі провадження, відкриті на його ім`я він дізнався лише після блокування його банківських рахунків, що вважає порушенням його матеріальних та процесуальних прав, оскільки він не мав змоги вирішити дане питання мирним шляхом, а також захистити свої права та інтереси в суді та спростувати обставини, на основі яких були відкриті виконавчі провадження.По-третє, він дуже любить своїх дітей і намагається забезпечити їм належне матеріальне і фінансове становище, а тому, перебуваючи за кордоном, в період з 2019 року по 2020 рік, він надавав добровільну матеріальну допомогу своїм дітям, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок ОСОБА_2 , оскільки для нього було в пріоритеті мирне врегулювання спору між сторонами. По-четверте, на даний час на його утриманні перебуває його цивільна дружина ОСОБА_6 та донька. Від даного цивільного шлюбу у нас народилося донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . По-п`яте, позивач не працює, не отримую заробітку, у зв`язку з цим не маю можливості утримувати дітей та забезпечувати всім необхідним.Оскільки позивач постійно не працюю, ніяких додаткових доходів не має на сьогодні, склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/3 частини зі всіх видів мого заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 24 листопада 2014 року і до досягнення ними повноліття.Тому на сьогодні в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду і він не можу ні її погасити, ні сплачувати вчасно аліменти, що призводить лише до постійного збільшення заборгованості. Вважає, що зміна матеріального та сімейного стану є саме тими випадками, на підставі яких відбувається зміна (зменшення) розміру аліментів та способу стягнення, а саме з частки від доходу до твердої грошової суми у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, матеріальний стан позивача на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 березня 2013 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погодившись з позовними вимогами, відповідачкою подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що на підставу для задоволення своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що в період з 2019 року по 2020 року останній був відсутній на території України, в зв`язку із чим судові повістки він не отримував та рішення, які наведені в позовній заяві, винесені з порушенням норм процесуального права. Однак, позивач не здійснив жодної дії щодо їх оскарження після його повернення на територію України. Крім того, взагалі із наведеними позивачем обставинами погодитись не можна, вказані обставини не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а за таких підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню. Доводи позивача є ніщо інше як його міркування, а не дійсні доведені підстави.Посилання позивача на те, що він утримує свою доньку ОСОБА_7 не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки це є його обов`язок в силу положень Сімейного кодексу України. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, які б свідчили про зміну обставин, які б послугували зменшенню розміру аліментів. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Та, обставина, що у позивача народилась донька ОСОБА_7 та начебто, що цивільна дружина позивача перебуває на його утриманні, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Тобто, ОСОБА_1 знав про свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей. Однак всіляко уникає від свого обов`язку та при цьому ще й намагається змінити розмір аліментів.За 6 років жодного разу не відвідав своїх дітей, не спілкувався з ними та не дбав про їх духовний та моральний розвиток, не відвідував секції, на яких займаються діти, жодного разу не був на їх виступах. Останній не надавав допомоги коли діти хворіли. Він навіть не спілкується з ними по телефону, що в свою чергу свідчить про його нехтування своїми правами та обов`язками передбаченими Сімейним кодексом України.Заборгованість зі сплати аліментів не зменшується, а навпаки росте. Підсумовуючи викладене зазначаю, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.Так, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан на момент звернення до суду із даним позовом є відмінним від його матеріального стану, який існував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на мою користь на утримання дітей. Визначаючись з наявністю підстав для зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів, що стягуються з позивача, необхідно також врахувати, що позивач є працездатною особою, не довів належними та допустимими доказами наявність чи відсутність офіційного працевлаштування та не навів об`єктивних обставин, які перешкоджають йому офіційно працевлаштуватись. До того ж, позивач та його адвокат були присутні на засіданні органу опіки та піклування Чечелівської районної ради у місті Дніпрі, на якому розглядалось питання щодо позбавлення позивача батьківських прав. Враховуючи викладені обставини, вважаю, що позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву та наполягав на її задоволенню.

Відповідачка в судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши учасників справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є батьком малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року у цивільній справі №204/8413/14 стягнуто з позивача аліменти на утримання його малолітніх дітей, які знаходяться на утриманні ОСОБА_2 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку починаючи з 24 листопада 2014 року і до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З частин 1-2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, утримання відповідачем своїх дітей є не його правом, а його обов`язком.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів.

Вищевказане повністю узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 288/168/19 (провадження № 61-17537св19), з якою можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/86505738.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

В своїй позовній заяві позивач просив зменшити розмір аліментів у зв`язку з тим, що він має на утримані ще одну дитину від іншого шлюбу та не має доходу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 12 січня 2017 року (а.с. 16).

З урахуванням змін, які були внесені до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такого висновку дійшла Перша судова палата Касаційного цивільного суду у справі № 644/4836/18, провадження № 61-13257св19 від 10 жовтня 2019 року.

Враховуючи, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, сімейний та матеріальний стан позивача, як платника аліментів, змінився та в нього народилася ще одна дитина, яка нарівні з дітьми від першого шлюбу потребує належного матеріального забезпечення, а також враховуючи, що сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/4 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 по цивільній справі № 204/8413/14-ц - відкликати після погашення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ст. ст. 150, 155, 180, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Чечелівської районної ради у місті Дніпрі про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/4 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 по цивільній справі № 204/8413/14-ц - відкликати після погашення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання (вказано в позовній заяві): АДРЕСА_2 ;

Орган опіки та піклування Чечелівської районної ради у місті Дніпрі, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Лесі Українки, буд. 65.

Суддя В.В. Самсонова