справа № 361/1506/22 головуючий у суді І інстанції Петришин Н.М.
провадження № 22-ц/824/9688/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федяніної Юлії Віталіївни, стягувач: ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на дії державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами. В обґрунтування скарги посилається на те, що у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання судового наказу №361/1506/22 виданого 21.06.2022 Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 27 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням відповідної встановленої законодавством індексації. 13.03.2023 року старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федяніною Ю.В. здійснено розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та згідно довідки-розрахунку від 13.03.2023 № 16920 заборгованість зі сплати аліментів за період квітня-грудня 2022 року становить 79 143 грн. Однак, з даним розрахунком заборгованості заявник не згоден, тому просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця Федяніної Юлії Віталіївни стосовно невірного розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні НОМЕР_1 згідно довідки-розрахунку від 13.03.2023 № 16920, зобов`язати державного виконавця старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федяніну Юлію Віталіївну здійснити новий розрахунок розміру аліментів за період з квітня по грудень 2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з урахуванням висновків суду.

05 квітня 2023 року до суду надійшли письмові заперечення на скаргу від ОСОБА_1 , відповідно до яких стягувачка просила відмовити у задоволенні скарги. Пояснила, що у вересні та листопаді 2022 року аліментів не отримувала. Ніякої переплати у скаржника по аліментам немає, оскільки квитанції, що долучені до скарги, не стосуються сплати аліментів, а свідчать про участь ОСОБА_2 в додаткових витратах на сина.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області, заінтересована особа: ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Федяніної Юлії Віталіївни щодо здійснення 13 березня 2023 року розрахунку заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 - неправомірними. Зобов`язано державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Федяніну Ю.В. здійснити розрахунок розміру заборгованості з аліментів за період з квітня по грудень 2022 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 виходячи із усіх видів заробітку (доходу) боржника ОСОБА_2 , проте без урахування розміру додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року. У задоволенні іншої частини скарги - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області Федяніної Ю.В. щодо здійснення розрахунку заборгованості з аліментів у ВП № НОМЕР_1, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати ухвалу та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що утримання аліментів з поліцейських здійснюється з усіх видів грошового забезпечення, яке має постійний характер.

Наголошує, що додаткова грошова винагорода виплачується поліцейським щомісячно, починаючи з 24.02.2022 року і ця виплата здійснюється безперервно вже другий рік поспіль і зважаючи на нинішню ситуацію буде виплачуватися тривалий час, тобто має постійний характер.

Вважає, що старший державний виконавець Федяніна Ю.В. під час складення розрахунку заборгованості по аліментам, керуючись положеннями зазначеного законодавства правомірно здійснила розрахунок згідно грошового забезпечення Боржника з урахуванням додаткової винагороди передбаченої п. 1 постанови КМ України від 28.02.2022 № 168. При цьому апелянтка посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17; від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 та Верховного Суду, викладені у постанові від 02.06.2021 у справі №240/11441/19.

Вважає, що додатковим підтвердженням правомірності розрахунку заборгованості є той факт, що постановою КМУ від 11.11.2022 № 1263 були внесені зміни до п. 8 постанови КМУ від 26.02. 1993 за № 146 - «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану». На переконання апелянтки, законодавець такими змінами лише підтвердив, що додаткова винагорода, яка виплачується в період воєнного стану має постійний характер і повинна враховуватися під час визначення розміру аліментів.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Однак відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник апелянтки підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити на наведених у ній доводах.

Представник скаржника просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Державний виконавець Федяніна Ю.В. підтримала апеляційну скаргу, вважає висновки суду першої інстанції такими, що суперечать нормам діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання судового наказу №361/1506/22, виданого 21.06.2022 Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви, тобто з 27 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням відповідної встановленої законодавством індексації.

06.09.2022 року державним виконавцем винесено «Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, оскільки: згідно довідки про доходи від 07.07.2022 вх. № 6069, боржник працює та отримує дохід у Головному управлінні Національної поліції в Київській області, на посаді Начальника сектору адміністративної практики.

З інформації про суми грошового забезпечення ОСОБА_2 встановлено, що за період з 01 квітня по 31 грудень 2022 року йому нараховано 599 111, 36 гривень грошового забезпечення, в тому числі додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року у розмірі 274 25, 76 гривень + 147 980, 60 гривень.

13.03.2023 року старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федяніною Ю.В. здійснено розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні НОМЕР_1, згідно довідки-розрахунку від 13.03.2023 № 16920 сукупна заборгованість зі сплати аліментів за період квітня-грудня 2022 року становить 79 143 гривень.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник послався на те, що державний виконавець визначаючи розмір заборгованості з аліментів за період з квітня по грудень 2022 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1, неправомірно врахувала також отриману боржником додаткову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з квітня 2022 року по 16 листопада 2022 року.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федяніної Юлії Віталіївни, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець зобов`язаний був застосувати саме ту правову норму, сформульовану в законі, яка була чинною на момент вчинення ним відповідної процесуальної дії, зокрема й здійснення розрахунку розміру заборгованості за аліментами. Суд зазначив, що в даному випадку додаткова винагорода, яка нарахована на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, залежить від запровадженого в Україні воєнного стану та не має чітко визначеного терміну, а отже, не має постійного характеру, а тому заборгованість із сплати аліментів з боржника з даної винагороди не могла нараховуватись до 11.11.2022, тобто до часу, коли ця виплата була прямо вказана, як така, що враховується у відповідному розрахунку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок стягнення аліментів відповідно до частин першої та третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно з частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, передбачений статтею 195 СК України, відповідно до якого заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як вірно було взято до уваги судом першої інстанції, Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно Постанови КМУ від 16 лютого 2022 року № 122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.8 КМУ № 146 від 26.02.1993 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» з військовослужбовців Збройних Сил України, інших військ, Держспецзв`язку, поліцейських, осіб рядового й начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби аліменти утримують з усіх видів грошового забезпечення, наданого щомісячно: оклад за штатною посадою; оклад за військове або спеціальне звання; відсоткова надбавка за вислугу років; вчене звання й науковий ступінь; кваліфікація та умови служби.

Водночас відповідно до п. 12 згаданого Переліку аліменти з військовослужбовця не утримують серед іншого з: вихідної допомоги в разі звільнення з військової служби; тих видів грошового забезпечення, які не мають постійного характеру.

Поряд з цим, постановою КМУ від 11.11.2022 за № 1263, яка набула чинності 16.11.2022, внесено зміни до п. 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993 за № 146, доповнивши його після слів «З усіх видів грошового забезпечення» словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що даний вид виплати було віднесено до тих, які враховуються при розрахунку розміру аліментів лише після внесення відповідних змін, а саме з 16.11.2022 року.

У даному випадку додаткова винагорода, яка нараховувалася на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, залежала від запровадженого в Україні воєнного стану та не має чітко визначеного терміну, а отже, не має постійного характеру, а тому заборгованість із сплати аліментів з боржника з даної винагороди не могла нараховуватись до 16.11.2022, тобто до часу коли ця виплата була прямо вказана, як така, що враховується у відповідному розрахунку.

При цьому, зміни, внесені постановою КМУ від 11.11.2022 за № 1263, яка набула чинності 16.11.2022 не мають зворотної дії в часі і можуть бути враховані лише після 16.11.2022 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 висловлено думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Верховний Суд у справі № 2-3177-1/06 (провадження № 61-11260св21) у постанові від 13 грудня 2021 року вказував, що державний виконавець зобов`язаний був застосувати саме ту правову норму, сформульовану в законі, яка була чинною на момент вчинення ним відповідної процесуальної дії, зокрема й здійснення розрахунку розміру заборгованості за аліментами.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд повною мірою погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначаючи розмір заборгованості по аліментах за період з квітня 2022 року по листопад 2022 року з урахуванням додаткової винагороди, виплаченої ОСОБА_2 згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 за № 168, державний виконавець діяв всупереч вимог закону та безпідставно визначив суму аліментів, яка підлягала стягненню із заявника.

При цьому, апеляційний суд критично розцінює посилання апелянта на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справі №522/2738/17 від 06.02.2019 року, у справі №825/997/17 від 10 листопада 2021 року, у справі №240/11441/19 від 02 червня 2021 року, оскільки вказані висновки стосуються інших обставин справи та інших правовідносин, що виникли між сторонами у цих справах.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, перглянувши справу апеляційний суд дійшов висновку, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року є законними та обґрунтованими, не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2023 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова