У Х В А Л А

29 червня 2023 року

м. Київ

справа № 742/3598/20

провадження № 61-8381ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Прилуцької міської ради Чернігівської області, Виконавчого комітету Прилуцької міської ради, Управління адміністративних послуг (Центру надання адміністративних послуг м. Прилуки) Прилуцької міської ради, Міського голови територіальної громади міста Прилуки Чернігівської області Попенко Ольги Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визнання незаконними та скасування рішень, свідоцтва про право власності на житло, зняття з реєстрації місця проживання та припинення речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки заявниця не сплатила судовий збір за подання касаційної скарги.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Відповідно до абзацу другого частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

З позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися у 2020 році. Позов містить п`ять вимог немайнового характеру. Ставка судового збору за вимогу немайнового характеру становить 840,80 грн. Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 16 816,00грн (((840,80 грн?5)?2))?200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про звільнення її від сплати судового збору у зв`язку із скрутним майновим станом, посилається на те, що є пенсіонеркою, має захворювання, єдиним її доходом є пенсія. На підтвердження цих обставин надала довідку про доходи за період з листопада 2022 року до квітня 2023 року, пенсійне посвідчення, медичні довідки.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Заявниця не надала підтверджуючих документів, що містили б повну інформацію про її річний дохід за попередній календарний рік, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» може бути підставою для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо обґрунтованого зазначення підстав касаційного оскарження.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявниця як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначивши, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах за певних обставин справи.

Зазначивши про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносин, заявниця не зазначила стосовно яких саме норм права та яких правовідносин відсутній висновок Верховного Суду (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Тому заявниці необхідно подати нову редакцію касаційної скарги, в якій зазначити щодо яких норм права та яких правовідносин відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, або інші, передбачені цивільним процесуальним законом, підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, належним чином обґрунтувати такі підстави оскарження, надіслати копії нової редакції касаційної скарги для всіх учасників справи, сплатити судовий збір або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявниці строку для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник