Справа № 541/2875/23
Номер провадження 2/541/803/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 грудня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

з участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02.06.1995 він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який був розірваний 25 квітня 2016 року згідно рішення Миргородського міськрайонного суду. За час спільного проживання було придбано житловий будинок , що знаходиться в АДРЕСА_1 . Договір купівлі - продажу будинку було оформлено на дружину ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу він з відповідачкою проживали у спірному будинку. На даний час відповідачка почала створювати йому перешкоди у користуванні зазначеним будинковолодінням, вказуючи, що оскільки майно оформлено на неї , тому вона являється одноособовим власником. В зв`язку з вищевикладеним змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою судді від 23.08.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 16.11.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат - Яковенко Г.М. в поданій заяві просив позовні вимоги задовольнити та провести розгляд справи без його участі та участі позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 37).

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України та адресою фактичного місця проживання, а також за допомогою СМС повідомлення (а.с. 32-34).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою суду від 26.12.2023 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб в Попівській сільській раді Миргородського району 02.06.1995, який розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року.

Згідно Договору купівлі продажу житлового будинку посвідченого державним нотаріусом першої Миргородської державної нотаріальної контори Наконечною Н.П. від 05.08.2005 ОСОБА_2 на праві особистої власності належить житловий будинок за АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути, протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належать особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 .ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За таких обставин, оскільки нерухоме майно набуте в період шлюбу, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 60 СК України, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, суд вважає за можливе, виходячи з принципу диспозитивності, визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В зв`язку з тим, що позивач не заявляв вимоги про стягнення судових витрат з відповідача, тому суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,13, 78-80, 141, 258, 268, 280 ЦПК України, ст.ст 60,61,63,68 СК України, ст.ст. 321, 368 суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимог ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський