Справа № 378/316/23
Головуючий у суді першої інстанції: Марущак Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Бондаренко Марини Григорівни, подану в інтересах Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Марущак Н.М., у цивільній справі № 378/316/23 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 06 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК«ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого кредитодавець надав кошти відповідачу у розмірі 134 509,00 грн. строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти щомісяця в розмірі 3,00% від суми кредиту. Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року та витягу з Реєстру прав вимоги до вказаного договору, ТОВ «ФК«ЦФР» відступило свої права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором від 06 жовтня 2021 року. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, АТ «ТАСКОМБАНК» просило стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 166 162,72 грн.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року в задоволенні позову АТ «ТАСКОМБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Бондаренко М.Г., яка діє в інтересах АТ «ТАСКОМБАНК», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що 01 вересня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК«ЦФР» було укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до п. 2.2 якого сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 3.4 вказаного договору право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх зобов`язань. На підтвердження того факту, що АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором по відношенню до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 06 жовтня 2021 року позивачем суду було надано копію договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, витяг з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року, копію платіжної інструкції № 778266477 від 07 жовтня 2021 року на суму 3 499 473,66 грн., що підтверджує оплату новим кредитором ціни договору первісному кредитору, що вказана у реєстрі прав вимог. Відтак, до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги за кредитним договором № від 06 жовтня 2021 року, на підтвердження чого позивачем надано суду належні та допустимі докази наявності у нього права на звернення до суду з даним позовом до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК«ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого останній отримав в сумі 134 509,00 грн. зі строк користування - 36 місяці, та сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних, що становить 3.00 % щомісячно (а.с. 7-9).

01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК«ЦФР» (первісним кредитором) та АТ «ТАСКОМБАНК» (новим кредитором) був укладений договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до умов якого первісний кредитор ТОВ «ФК«ЦФР передає (відступає) новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК» свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 21-28).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги за 07 жовтня 2021 року до договору відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 134 643,55 грн., з яких 134 509,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 134,51 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 34).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судпершої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що на момент укладення договору відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року боргові зобов`язання за кредитним договором № від 06 жовтня 2021 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № був укладений між ТОВ «ФК«ЦФР» та ОСОБА_1 06 жовтня 2021 року, натомість договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, за яким ТОВ «ФК«ЦФР» відступило право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК», був укладений 01 вересня 2021 року, тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року.

Таким чином, АТ «ТАСКОМБАНК» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 06 жовтня 2021 року між ним та ТОВ «ФК«ЦФР».

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «ТАСКОМБАНК».

При цьому, доводи представника АТ «ТАСКОМБАНК» про те, що відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року сторони домовились про те, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, і реєстр боржників був сформований 07 жовтня 2021 року, куди було включено ОСОБА_1 , не спростовує висновків суду.

Так, відповідно до п. 2.1 вказаного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Згідно з п. 2.2 цього договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набути такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у додатку №1 до цього договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників.

Тобто, враховуючи вищенаведені положення договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, які виникли на момент укладення вказаного договору. При цьому, положень, якими б було передбачено можливість передання первісним кредитором права вимоги до позичальників новому кредитору за зобов`язаннями, які виникнуть в майбутньому, вищевказаний договір не містить.

Обумовлений сторонами у пункті 3.4 договору про відступлення прав вимоги строк з якого право вимоги переходить до нового кредитора не дає підстав для включення до портфеля заборгованості права вимоги по тих кредитних договорах, які були укладені з первісним кредитором після набрання чинності договором про відступлення прав вимоги.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Бондаренко М.Г., подана в інтересах АТ «ТАСКОМБАНК», підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бондаренко Марини Григорівни, подану в інтересах Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді