Ухвала

30 червня 2023 року

місто Київ

справа № 757/67040/21-ц

провадження № 61-6144ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Шевченківської окружної прокуратури міста Києва

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Шевченківської окружної прокуратури міста Києва про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Шевченківської окружної прокуратури міста Києва (далі - Прокуратура), просив стягнути на його користьза рахунок Державного бюджету шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку грошових коштів, а саме відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в розмірі 5 557 660, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 23 листопада 2022 року Печерський районний суд міста Києва частково задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд стягнув з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 500 000, 00 грн.

В іншій частині вимог позову відмовив.

Постановою від 21 березня 2023 року Київський апеляційний суд відхилив апеляційну скаргу ОСОБА_1 та частково задовольнив апеляційну скаргу першого заступника керівника Прокуратури, рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року змінив, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди з 1 500 000, 00 грн до 750 000, 00 грн.

Ухвалою від 31 травня 2023 року Верховний Суд повернув Прокуратурі подану касаційну скаргу.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Прокуратура 22 червня 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначив те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15, від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14, у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 522/17164/16, від 06 лютого 2020 року у справі № 199/6713/14-ц, від 03 лютого 2021 року у справі № 454/192/17, від 01 березня 2023 року у справі № 751/4400/21 щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, за змістом яких відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом при цьому потрібно виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року у справі № 5-249кс15, відповідно до яких переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінку доказам, наявним у матеріалах справи.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

Прокуратура у поданій касаційній скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року.

Заявник обґрунтував клопотання тим, що вперше він звернувся із касаційною скаргою на оскаржувані рішення із застосуванням засобів поштового зв`язку 26 квітня 2023 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року. Втім, його касаційну скаргу Верховний Суд повернув через недотримання процесуальних вимог звернення із касаційною скаргою, а саме до касаційної скарги не було надано належних доказів на підтвердження повноважень на звернення із такою.

Прокуратура зазначила, що в ухвалі від 31 травня 2023 року Верховний Суд роз`яснив право повторного звернення з касаційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою її повернення.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 21 березня 2023 року, вперше касаційна скарга Шевченківської окружної прокуратури міста Києва подана 26 квітня 2023 року, отже у межах строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Верховний Суд врахував, що ухвалу про повернення касаційної скарги, поданої вперше, Верховний Суд постановив 31 травня 2023 року, заявник отримав її 12 червня 2023 року, повторно із касаційною скаргою звернувся 22 червня 2023 року, тобто вдруге касаційну скаргу направив у межах розумного строку.

Врахувавши, що заявник вперше подав касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах визначеного процесуальним законом строку, а після повернення їй касаційної скарги повторно звернувся через невеликий термін часу, Верховний Суд виснував, що викладені підстави стверджувати, що строк на касаційне оскарження зазначеного рішення пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

У касаційній скарзі Шевченківська окружна прокуратура міста Києва просить зупинити виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року.

Касаційна скарга не містить доводів щодо обґрунтування клопотання про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної та беззаперечної потреби у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення суду апеляційної інстанції, не підтвердив ризики настання негативних наслідків для нього, не надав докази відкриття виконавчого провадження, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

ІV.ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

У задоволенні клопотання Шевченківської окружної прокуратури міста Києва про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак