БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/297/23
Справа № 356/951/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович; приватний нотаріус Київського міського округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович; приватний нотаріус Київського міського округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність передачі вказаної цивільної справи на розгляд іншого суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України у зв`язку з її непідсудністю Березанському міському суду Київської області як місцевому суду першої інстанції.

Так, у відповідності до статті 125 Конституції України система судів загальної юрисдикції в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності і визначається законом.

За змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також ч. 4 ст. 10 ЦПК України, стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, що закріплено у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини в справі «Сокуренко і Стригун проти України" (п. 24 рішення від 20.07.2006 року; заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Прецедентними в цьому відношенні є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено право на повноважний суд, за змістом якої ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Так, правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом. Питання про підсудність справ позовного провадження визначається главою 2 розділу І ЦПК України.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

В позовній заяві вказано місце проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак як вбачається з інформації Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області, наданої на запит суду, здійснений в процесі підготовки справи до судового розгляду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, інформація щодо реєстрації місця проживання та інших персональних даних громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Окрім того, частиною 2 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем по справі є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», місцезнаходження якого, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зареєстроване за адресою: вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, м. Київ, що знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Березанського міського суду Київської області.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне передати дану справу за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 2 ст. 32 ЦПК України).

Зважаючи на викладене вище, суддя вважає за необхідне передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович; приватний нотаріус Київського міського округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярвська, 31-А).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 27, 28, 31-32, 184, 187 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович; приватний нотаріус Київського міського округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передати на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярвська, 31-А).

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик