справа № 208/7777/18
№ провадження 2/208/226/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 06.08.2016р. з вини відповідача мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль SKODA Fabia д/№ НОМЕР_1 . На виконання умов договору страхування позивач здійснив страхову виплату страхувальнику у сумі 30 256,69 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння останнім ДТП була застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», остання відшкодувала позивачу завдану відповідачем шкоду у розмірі 13 514,60 грн. Водночас, різниця між фактичним розміром шкоди складає 16742,09 грн.(30 256,69 грн. - 13 514,60 грн. = 16742,09 грн. ).

Враховуючи, що, відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, що страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки, просить суд стягнути на свою користь з відповідача заподіяні останнім збитки у розмірі 16 742,09 грн., разом із понесеними позивачем судовими витратами.

14 вересня 2020 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення, яким задоволені позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» «Про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування» повністю.

10.01.2022 р. ухвалою суду скасовано заочне рішення та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідача надав суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на обставини зазначені у відзиві. Представник відповідача зазначив, що відповідно до постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.08.2016 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 124 КУпАП, внаслідок ДТП 06.08.2016 року у автомобіля SKODA Fabia н.з. НОМЕР_2 були пошкоджені: задній бампер, задня права фара стопсигналу, ляда багажнику. В матеріалах справи міститься Звіт №2313/16-170696 ФОП ОСОБА_2 від 15.10.2016 року, де зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля SKODA Fabia реєстр. № НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 13 514,60 грн.. В даному звіті зазначені роботи і їх вартість, які не відповідають пошкодженням, які були завдані автомобілю SKODA Fabia реєстр. № НОМЕР_2 і які зазначені постанові Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.08.2016 року. Відповідно до ремонтної калькуляції №2313/16 до зазначеного звіту вартість ремонту складає 23 347 грн.. Присутні розбіжності між звітом та рахунком № СЧТ0060113 від 06.09.2016 року ТОВ «Автоцентр-Україна плюс».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.08.2016р. відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за недотримання п.13.1 ПДР України під час керування 06.08.2016р. транспортним засобом ВАЗ 21013 н.з. НОМЕР_3 у м.Кам`янське, що спричинило пошкодження транспортних засобів, зокрема автомобіля SKODA Fabia н.з. НОМЕР_1 .

Як випливає з матеріалів справи, на час вчинення вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 була застрахована позивачем, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21013 д/н НОМЕР_3 застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Згідно Рахунку №СЧТ0060113 від 06.09.2016р., наданого ТОВ «Автоцентр-Україна плюс», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 становить 30 818,81 грн..

Згідно звіту № PZU/2313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, виконаного ТОВ «СОС Сервис Україна» 15.10.2016р., вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 становить 13 514,60 грн..

На виконання умов договору страхування позивач здійснив страхову виплату страхувальнику у розмірі 30 256,69 грн., що підтверджуються платіжними дорученнями №47675 від 09 листопада 2016 року та №48218 від 24 листопада 2016 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння останнім ДТП була застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», остання відшкодувала позивачу завдану відповідачем шкоду у розмірі 13 514,60 грн.

Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частин першої і другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування» N 85/96-ВР від 07.03.1996р.,до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу в потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою потерпіла особа уклала договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла сторона звернулась до страхової компанії - позивача, з якою потерпіла уклала договір добровільного страхування автомобіля, та, від якої отримала страхове відшкодування, і яке, в свою чергу, на підставі ст. 993 ЦК України, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння останнім ДТП була застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка, в свою чергу, відшкодувала позивачу завдану відповідачем шкоду у розмірі 13 514,60 грн..

Згідно роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» N 4 від 01.03.2013р., непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконливого висновку, що, при відшкодуванні страховиком відповідача частини розміру шкоди, завданої відповідачем потерпілій стороні, відповідач повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає: 16 742,09 грн.(30 256,69 грн. - 13 514,60 грн. = 16742,09 грн.).

Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо невідповідності заподіяних внаслідок ДТП пошкоджень, переліку автозапчастин та ремонтних робіт з відновлення автомобіля позивача. Оскільки така невідповідність мала б бути встановлена експертним шляхом, проте з клопотання про призначення відповідної експертизи відповідач не звертався.

В постанові Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.08.2016 року ушкодження автомобіля зазначені згідно схеми місця ДТП. Суд не приймає посилання відповідача на те, що постанова Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17.08.2016 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 124 КУпАП, внаслідок ДТП 06.08.2016 року є тим доказом, який підтверджує перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень, оскільки оцінювач (експерт) згідно приписів 5.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003р. № 142/5/2092 повинен самостійно установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ.

Натомість як схема місця ДТП, згідно з п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за № 1408/27853, - це графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Згідно з п. розділу ІX цієї інструкції на зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються, серед іншого, перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП. При складанні схеми місця ДТП рекомендується: 1) застосовувати спеціальне креслярське приладдя (лінійки, лекала); 2) користуватися загальноприйнятими графічними зображеннями об`єктів та умовними позначками; 3) не порушувати масштабу зображення; 4) деталізувати ту чи іншу ділянку схеми пригоди; 5) використовувати винесення фрагментів за схему.

З наведеного слідує, що схема місця ДТП відображає лише видимі (зовнішні) пошкодження транспортного засобу, вона складається працівниками органу поліції, і не може бути для експерта джерелом визначення обсягу ушкоджень, з огляду на те, що Методика зобов`язує експерта (оцінювача) самостійно здійснити огляд пошкодженого автомобіля, результати якого покладаються в основу його висновку.

Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача, оскільки такі доводи у сукупності з іншими письмовими доказами не спростовують факту понесення позивачем таких витрат, а саме розміру таких витрат.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Заперечуючи проти вартості відновлювального ремонту, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, не зважаючи на положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої відповідач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно за ст.141 ЦПК України, судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1762,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 76, 81, 141, 263-265, 268, 272-274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ():

- 16 742 (шістнадцять тисяч сімсот сорок дві) грн. 09 коп. суму завданої майнової шкоди;

- 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Усього: 18 504 (вісімнадцять тисяч п`ятсот чотири) грн. 09 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

позивач Приватне Акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , адреса: м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд. 40.

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», , адреса: м.Київ, вул.Кирилівська, буд. 40.

Суддя Похваліта С. М.