н/п 2/490/1002/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді Чулуп О.С.,

при секретарі судових засідань Ребрини Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в сумі 80000,00 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог пощивач вказує, що 02 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитним договір № 00686-02/2021.

11.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 до договору факторингу №11082021 від 11.08.2021, «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 48000 грн., з яких 12000,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 36000 грн. заборгованість за відсотками.

Крім того, 02.02.2021 відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа» «Європейська кредитна група» кредитний договір № /626835.

09.12.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 09122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 09.12.2021 до договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021, «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16000,00 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12000,00 грн. заборгованість за відсотками.

Також, 13.02.2021 відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГОУФІНГОУ» кредитний договір № /377317.

08.12.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 08122021 від 08.12.2021, «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16000 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12000 грн. заборгованість за відсотками .

Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач, який є новим кредитором, звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 02.02.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00686-02/2021, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в в розмірі 12000 грн., зазначеної Клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1).

За умовами пунктів 1.2, 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів, до 03.03.2021, за користування яким клієнт сплачує 547,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,50 % на добу.

Згідно пункту 7 «Реквізити та підписи Сторін» договору, договір позичальником підписано електронним підписом W45294.

02.02.2021 відповідач ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису W45294 підписав Паспорт споживчого кредиту.

11.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11082021, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 00686-02/2021 від 02.02.2021 в сумі 48000 грн., з яких 12000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 36000 грн. заборгованість за відсотками.

Доказів про виплату кредиту, отримання кредиту відповідачем та користування кредитними коштами матеріали позовної заяви не містять.

Судом досліджено договір про надання фінансового кредиту № /626835 від 02.02.2021 року укладений між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого Товариство «КУ «Європейська кредитна група» надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1).

За умовами пунктів 1.2, 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів, до 03.03.2021, за користування яким клієнт сплачує 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу.

Згідно пункту 7 «Реквізити та підписи Сторін» договору, договір позичальником підписано електронним підписом R54570.

25.06.2021 відповідач ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису R54570 підписав Паспорт споживчого кредиту.

09.12.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 09122021, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № /626835 від 02.02.2021 в сумі 16000 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12000 грн. заборгованість за відсотками.

Доказів про виплату кредиту, отримання кредиту відповідачем та користування кредитними коштами матеріали позовної заяви не містять.

Судом досліджено договір про надання фінансового кредиту № /377317 від 08.12.2021 року, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1).

За умовами пунктів 1.2, 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів, до 14.03.2021, за користування яким клієнт сплачує 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу.

Згідно пункту 7 «Реквізити та підписи Сторін» договору, договір позичальником підписано електронним підписом R95132.

13.02.2021 відповідач ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису R95132. підписав Паспорт споживчого кредиту.

08.12.2021 між ТОВ «ФК «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08122021, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 08122021 від 08.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № /377317 від 08.12.2021 року в сумі 16000 грн., з яких 4000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12000 грн. заборгованість за відсотками.

Доказів про виплату кредиту, отримання кредиту відповідачем та користування кредитними коштами матеріали позовної заяви не містять.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Згідно з статті 6, частини першої статті 627та частини першої статті 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційнихсистем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Верховний Суду постанові від 12.01.2021у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовимідентифікатором, визначеними цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису (при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або сім-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Як вбачається з матеріалів справи, договори про надання фінансового кредиту зі сторони відповідача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Умовами наведених договорів сторони погодили, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

За умовами договорів кредит надається шляхом його переказу на рахунок позичальника та сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу Товариством, від цього починається перебіг строку оплати.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина першастатті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

В даному випадку при зверненні до суду позивач не надав доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача кредитів у вказаному в договорах розмірах.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Вказане відповідає висновку Верховного Суду, наведеного в постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19).

Зі змісту договорів про надання фінансового кредиту неможливо встановити на який саме рахунок позичальника та яким чином був перерахований фінансовий кредит. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки будь - яких доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, а факт укладення з відповідачем договорів фінансового кредиту не є достатньою підставою для стягнення зазначеної позивачем заборгованості.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя