Дата документу 05.07.2023
Справа № 334/5192/21
Провадження № 4-с/334/18/23
УХВАЛА

про повернення скарги без розгляду

05 липня 2023 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича,

встановив:

заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця Проценка Д.Ю., в якій просить: визнати дії приватного виконавця протиправними та незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71391641 та постанову про арешт банківського рахунку як незаконну; зобов`язати ОСОБА_2 повернути незаконно списані кошти з рахунку в сумі 12 752,25 гривні.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, суддя дійшов наступних висновків.

24 березня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 71391641 та постанову про арешт коштів боржника, які є предметом оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

У скарзі заявниця оскаржила дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника від 24 березня 2023 року.

Скарга на дії та рішення приватного виконавця подана 04 липня 2023 року, тобто більш, ніж через три місяці з моменту винесення оскаржених постанов.

У скарзі заявниця зазначає про те, що про арешт її коштів їй стало відомо 27 березня 2023 року з повідомлення АТ «Ощадбанку» у додатку «Viber», а 29 березня 2023 року вона отримала поштою постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, заявниця дізналась про порушення її прав оскаржуваними постановами 27 та 29 березня 2023 року, а отже строк на їх оскарження сплив 06 та 10 квітня 2023 року.

Заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання даної скарги заявниця одночасно зі скаргою не подала, відповідна заява не викладена у скарзі у вигляді клопотання.

При цьому, у скарзі заявниця вказала, що 26.06.2023 вона подала аналогічну скаргу до суду, на що 03.06.2023 отримала ухвалу про повернення скарги без розгляду. Суд зауважує, що вказана обставина не є поважною причиною пропуску процесуального строку.

Також, у своїй скарзі заявниця просить зобов`язати приватного виконавця Проценка Д.Ю. повернути незаконно списані кошти з рахунку в сумі 12 752,25 гривні. Проте, вказана вимога є позовною вимогою і не може бути вирішена судом під час судового контролю за виконанням судового рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повернення скарги заявниці ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статтями 126, 183, 260, 268, 447-449 ЦПК України, суддя

постановив:

скаргу повернути заявниці ОСОБА_1 без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: