Справа № 331/4351/23
Провадження № 2/331/1673/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

при секретарі судового засідання Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у розмірі вартості нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Запорізька міська ради звернулась до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у розмірі вартості нерухомого майна, в якій позивач просить судстягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради грошову компенсацію у розмірі вартості нерухомого майна (квартира АДРЕСА_1 ), а саме, 69528 грн. 00 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який у зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . Зазначене майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.06.1993 року №681 (1/2 частина) та свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 04.02.2014 №2-35, видане П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою (1/2 частина).

07 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В. М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2017 року в справі № 314/4086/17 задоволено позов ОСОБА_1 та встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 однією сім`єю з ОСОБА_2 до 01 травня 2017 року та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 . 31 жовтня 2017 року ОСОБА_3 зареєструвала за собою право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі вказаного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2017 року. 19 грудня 2017 року ОСОБА_3 продала вказану квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. та зареєстрованого за № 5277 ОСОБА_4 . Це підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2023 року № 336623656. Згідно з п.2 даного договору продаж вчинено за 69528 грн. 00 коп.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2017 року скасовано; ухвалою цього ж суду від 02 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 в справі № 314/4086/17 залишено без розгляду, тобто вона не набула право власності на спірну квартиру. Відповідно до кримінального провадження № 0001712 за фактом смерті ОСОБА_2 встановлено, що на час смерті він проживав один, причину його смерті не встановлено через гнилісні зміни. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2021 року у справі № 336/665/19 позовні вимоги керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання спадщини відумерлою, задоволені частково: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 19 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В. М. та зареєстрований реєстрі за № 5277; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.06.2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя справі №336/665/19 залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 15.03.2023 року у справі №336/665/19 рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та передання її до комунальної власності змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а саме:

«...Таким чином, при відчуженні спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, на користь добросовісного набувача територіальна громада має право лише на отримання грошової компенсації його вартості.

За таких обставин позовні вимоги про визнання спірної квартири відумерлою спадщиною та передання її до комунальної власності є неефективним способом захисту прав територіальної громади. Обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Тому рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в цій частині належить змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.»

На даний час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2023 № 336623656 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 .

Таким чином, нерухоме майно, яке відповідно до норм цивільного законодавства мало перейти у комунальну власність, як відумерла спадщина, на даний час перебуває у власності добросовісного набувача.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 07 липня 2023 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд цивільної справи в порядку загального позовного провадження (а.с.42).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 24 жовтня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.53).

В судове засідання представник Запорізької міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.48, 49, 57, 60), про причини неявки до суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1141986 від 29.09.2023 року, в судове засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.43, 50, 51, 56, 58, 59, 61), про причини неявки до суду не повідомили, проте до канцелярії суду відповідач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.62).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 травня 2017 року (а.с.17).

У власності ОСОБА_2 знаходилась квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08 червня 1993 року, видане П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою (1/2 частина) (з.б.а.с.35), на яку після його смерті відкрилась спадщина.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2017 року в справі № 314/4086/17 задоволено позов ОСОБА_1 та встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 однією сім`єю з ОСОБА_2 до 01 травня 2017 року та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.18).

19 грудня 2017 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 вказану квартиру АДРЕСА_1 за 69528,00 грн. на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. (а.с.12-13). Також це підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2023 року № 336623656 (а.с.9-11).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2017 року, яким було встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 однією сім`єю з ОСОБА_2 до 01 травня 2017 року та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , скасовано (а.с.19);

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 про визнання права власності по справі № 314/4086/17 залишено без розгляду (а.с.20).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року по справі № 335/5428/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.21-22).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.06.2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №336/665/19, яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , залишено без змін (а.с.23-27).

Постановою Верховного суду України від 15.03.2023 року по справі №336/665/19 рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та передання її до комунальної власності змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а саме:

«...Таким чином, при відчуженні спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, на користь добросовісного набувача територіальна громада має право лише на отримання грошової компенсації його вартості.

За таких обставин позовні вимоги про визнання спірної квартири відумерлою спадщиною та передання її до комунальної власності є неефективним способом захисту прав територіальної громади. Обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Тому рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в цій частині належить змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.»

На даний час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2023 № 336623656 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.9-11).

Таким чином, нерухоме майно, яке відповідно до норм цивільного законодавства мало перейти у комунальну власність, як відумерла спадщина, на даний час перебуває у власності добросовісного набувача.

За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається з моменту реєстрації цього права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Ц11К України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) вказано, що: «спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

... орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовом в порядку позовного провадження на захист свого інтересу.

Разом з тим законодавство не містить положень про можливість територіальної громади отримати відчужене майно в натурі та/або способи захисту інтересів територіальної громади у випадку, якщо спадщина була незаконно передана особі-спадкоємцю, зокрема, на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, та у випадку, коли спадщина такою особою була вже відчужена іншій особі, що позбавило територіальну громаду можливості отримати майно у свою власність як відумерле в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

Проаналізувавши зміст законодавчих норм у системі з установленими судами правовідносинами, Велика Палата вважає, що у цій справі підлягає застосуванню аналогія закону, що регулює подібні правовідносини, зокрема положення статті 1280 ЦК України, виходячи з таких міркувань. Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України «Спадкове право». Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватись та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі. Як зазначалось, стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив сірок для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію. Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не збереглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем.

У цій справі суди встановили, що позивач не є власником або законним користувачем спірного майна, яке незаконно вибуло з його володіння, а тому у нього немає підстав для витребування майна на свою користь як неволодіючого власника або користувача».

Така правова позиція викладена також у Постанові Верховного Суду України у справі №336/665/19 від 15.03.2023 року.

Також, відповідно до абз.9 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК.

Суд вважає, що у даному випадку вимоги Запорізької міської ради про отримання грошової компенсації шляхом стягнення її з ОСОБА_1 є правомірними, та такими, що за аналогією закону регулюються саме зазначеною нормою.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Запорізької міської ради грошова компенсація за нерухоме майно, а саме за квартиру АДРЕСА_2 , яка мала ознаки відумерлої спадщини, однак була відчуджена незаконною власницею відповідачкою на користь добросовісного набувача ОСОБА_4 .

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому вимоги Запорізької міської ради до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. також підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 334, 263, 1272, 1277, 1280 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позов Запорізької міської ради (місце знаходження: 69105, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок № 206) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення грошової компенсації у розмірі вартості нерухомого майна, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради грошову компенсацію у розмірі вартості нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1 ), а саме 69528,00 грн. (шістдесят девять тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень на наступні реквізити:

Отримувач: Гук у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/24060300

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Банк отримувача: Казначейство України (ед. адм. подат.)

Номер рахунку (IBAN): UA0008479

Код класифікації доходів бюджету: 24060300

Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради витрати по сплаті судового збору у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок на розрахунковий рахунок UA0034816 в Державній казначейській службі України м. Київ, .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Яцун