Справа № 204/7136/23
Провадження № 2/204/2300/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

08.12.2023року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря Корягіної Р.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувшиу відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (адреса фактичного проживання: адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 39) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, - встановив:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що позивач з 08.02.2005 перебувала у трудових відносинах з виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення ФСС з тимчасової втрати непрацездатності. Станом надату видання спірного наказу від 16.01.2023 №9-од «Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції ФСС України та працівників управлінь виконавчої дирекції ФСС України» позивач працювала на посаді головного спеціаліста відділу по роботі зі страхувальниками. За повідомленням третьої особи від 20.01.2023 року вона була попереджена про звільнення із займаної посади 18.04.2023 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказом від 07.04.2023 року №325-к позивача було звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.Позивач вважає своє звільнення незаконним так як фактично відбувається не ліквідація Фонду соціального страхування України, а реорганізація шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. Таким чином позивача мали б перевести до Пенсійного фонду України, а не звільнити за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що при звільненні позивача було порушено норми ст.36 та ст.40 КЗпП України.Вважає безпідставним посилання голови ліквідаційної комісії щодо неможливості позивача перевести до Пенсійного фонду України (працівники якого є державними службовцями), оскільки відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на державну службу без проведення конкурсу.З моменту попередження про звільнення і до моменту звільнення позивачу не пропонували вакантні посади та іншу роботу. Оскільки відповідача було припинено шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, у Фонду соціального страхування України та Пенсійного фонду України наявні всі правові підстави для забезпечення трудових прав позивача щодо продовження з позивачем трудового договору у правонаступника Фонду соціального страхування України та пропонування роботи в порядку переведення.При реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майна та майнових прав і обов`язків, а й трудових відносин, в тому числі обов`язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу). Так як позивача було звільненої без законом передбаченої підстави, на підставі положень ст.235 КЗпП України має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральна шкода, яку остання оцінює у 30000грн. Ухвалою суду від 19.05.2023 відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 08.08.2023 клопотання позивача задовлено, замінено відповідача його правонаступником та виключено зі складу учасників справи відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - голову комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України ОСОБА_4 та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 06.10.2023 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування наказу про поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено. Ухвалою суду від 31.10.2023 закрито підготовче провадження по справі Предствник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним у позові, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 у своїх заявах по суті та поясненнях позовні вимоги не визнала, надали відзив на позов, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, та просила суд відмовити в їх задоволенні повністю, виходячи з наступного.Щодо визнання протиправним та скасування наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області № 325-к від 07.04.2023 року, яким Позивача звільнено із займаної посади 18.04.2023 року за п. 1ст. 40 КЗпП України. З 01.01.2023 року набрав чинностіЗакон України від 21.09.2022 № 2620-IX«Про внесення змін до Закону УкраїниПро загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (даліЗакон № 2620), якимЗакон України від 23.09.1999 № 1105-XIV«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(даліЗакон № 1105) викладено в новій редакції. Пунктом 2 розділу VIIПрикінцеві та перехідні положенняЗакону № 1105 (в редакціїЗакону № 2620, що діє з 01.01.2023) передбачено припинення Фонду соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Відповідно до частини першоїстатті 104 Цивільного кодексу України(даліЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною п`ятою цієї статті визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. В свою чергу, головою комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області видано наказ від 16.01.2023 № 9 «Про попередження працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області про наступне їх вивільнення» та від 16.01.2023 № 10 «Про скорочення чисельності та штату працівників відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області». Надалі, оскаржуваним наказом звільнено Позивача із займаної посади на підставі наказу № 9 від 16.01.2023 «Про попередження працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області про наступне їх вивільнення» та попередження про наступне звільнення № 09-09-131 від 17.01.2023. Враховуючи вищезазначені нормативно-правові акти, наказ 16.01.2023 № 9-ОД«Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України`видано головою комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України в межах своїх повноважень. Відповідно, для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення Позивача, підстави відсутні. Статтею 36 КЗпП Українипередбачено підстави припинення трудового договору. Так, підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).У разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до пункту 1 частини 1статті 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Посилання позивача на той факт, що їй не були запрпановані вакантні посади в головному управлінні безпідставні, оскільки всі посади ФСС підлягають скороченню так само як посада позивача. Тому наказ про звільнення позивача відповідає положенням чинного законодавства. Згідно із частиною 4статті 20 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI«Про центральні органи виконавчої влади» державні службовці апарату центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади в порядку, передбаченому законодавством про державну службу (якщо інше не передбачено законом). Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1471внесено зміни дододатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 № 85(даліПостанов№ 85), відповідно до якого гранична чисельність працівників апарату Пенсійного фонду України становить 302 працівника, у тому числі державних службовців302, гранична чисельність працівників територіальних органів Фонду24098, у тому державних службовців23229. Отже, основний штат працівників апарату Пенсійного фонду України та його територіальних органів складають посади державної служби, умови призначення (переведення, звільнення) на які визначаютьсяЗаконом Українивід 10.12.2015№ 889-VIII«Про державну службу» (даліЗакон № 889). Посади працівників ФСС України, на відміну від посад працівників Пенсійного фонду, не належать до посад державної служби. На зазначених працівників поширюється законодавство про працю. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби регулюєЗакон № 889. Відповідно до частин першої та другоїстатті 21 Закону № 889вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом. Прийнявши рішення про припинення ФСС України, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників ФСС України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях. За таких умов, переведення працівників ФСС України на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях суперечитьЗакону № 889. Зазначене підтверджується листом Міністерства економіки України від 13.01.2023 № 4706-05/1622-03.В силу положень пунктів 1 і 2 частини першої статті 41Закону № 889без обов`язкового проведення конкурсу переведений може бути лише державний службовець: на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.Таким чином, законодавством не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в новоутвореному державному органі. До того, ж важливо наголосити, що відмінність між посадами державної служби та посадами, які не є державною службою, полягає не лише у способі вступу на державну службу та призначення на посаду, яка не є державною службою, а і зокрема, у порядку проходження державної служби, видах заохочень і відповідальності державних службовців, обмеженнях, пов`язаних із прийняттям і проходженням державної служби, підставах припинення державної служби. Відповідно до частини п`ятоїстатті 10 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII«Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбаченазаконом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування. Але ж позивач не подавала до ГУ документи для працевлаштування. Зазначають, що листами від 14.12.2022,)3.02.2023 та 23.03.23 Головне управління зверталося до керівника управління виконавчої дирекції Фонду із проханням довести до всіх працівників Управління виконавчої дирекції та відділень Фонду інформацію про аявність вакантних посад держслужби та можливості подальшого працевлаштування. Крім того, інформацію добір персоналу на вакантні посади було розміщено на офіційній сторінці Головного управління у Фейсбуці та Телеграм каналі.З огляду на вищевказане просили відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог . В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції у справі. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.01.2023 року набрав чинностіЗакон України від 21.09.2022 № 2620-ІХ«Про внесення змін до Закону України«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування`та Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 2620), якимЗакон України від 23.09.1999 № 1105- XIV«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі - Закон № 1105) викладено в новій редакції. Пунктом 2 розділу VIIПрикінцевих та перехідних положеньЗакону № 1105 (в редакціїЗакону №2620, що діє з 01.01.2023) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.Таким чином, законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України. Відповідно до частини першоїстатті 104 Цивільного кодексу Україниюридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майне. права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною п`ятою цієї етапі визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення де єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно із частиною третьоюстатті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цьогоКодексупризначають комісію з припиненні юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявления кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Рішення про припинення ФСС України, прийняте Верховною Радою України є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавалося. Пунктом 12 розділу VIIПрикінцеві та перехідні положенняЗакону № 1105 Верховна Рада України зобов`язала Кабінет Міністрів України:-забезпечити передачу коштів Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України;-привести нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;-забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом;-забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цьогоЗакону;-забезпечити набрання чинності нормативно-правовими актами, зазначеними у підпунктах 2-4 цього пункту, одночасно з набранням чинності цим Законом тощо. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 442«Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України»(далі - Постанова № 1442), зокрема:- утворено комісію з реорганізації ФСС України та комісію з реорганізації управлінь виконавчої дирекції ФСС України (далі - управління ВД ФСС України);- установлено, що до голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь ВД ФСС України на період до завершення їх реорганізації;- зобов`язано голову комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України здійснити заходи з припинення Фонду та управлінь ВД ФСС України у чотиримісячний строк з дня набрання чинностіЗаконом № 2620. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992року №9 передбачено, що суди, розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ч.1 ст.40КЗпП України повинні з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноваженим ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджений він за два місяці про наступне вивільнення. Головою комісії з реорганізації ФСС України 16.01.2023 видано наказ № 9-ОД«Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», пунктом 1 якого передбачено скоротити штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві, з 18.04.2023. На виконання п. 2 Розділу VII Закону України«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування`тапостанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442«Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», на підставі наказу комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України №9-ОД від 16.01.2023«Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», головою комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області видано наказ«Про попередження працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області про наступне їх вивільнення`від 16.01.2023 №9. Позивач не заперечує факту отримання попередження за підписом голови комісії з реорганізації Управління Філоненко О.А. від 17.01.2023 № 09-09-131 про скорочення чисельності та штату працівників Управління на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД та наказу голови комісії з реорганізації Управління від 16.01.2023 №9, та про наступне звільнення за пунктом 1статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 18 квітня 2023 року. Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області № 325-к від 07.04.2023 року Позивача звільнено із займаної посади 18.04.2023 року за п. 1ст. 40 КЗпП України. Відповідно до частини шостоїстатті 36 КЗпПу разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділенні, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП). Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ видано саме у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, його положення не суперечать чинному законодавству. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 сформовано висновок, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. З огляду на зазначене, варто врахувати позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 16.01.2018 у справі № 519/160/16-ц, від 06.02.2018 у справі № 696/985/15-ц, від 12.06.2019 у справі № 297/868/18, від 28.04.2021 у справі № 373/2133/17, відповідно до яких суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначаєКзПП України, відповідно до статті 40 КзПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у визначених випадках,зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої цієї статті). Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цьогоКодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус. Верховний Суд в постанові від 05.10.2020 у справі № 451/1028/18 зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботуна тому ж підприємстві,в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Одночасно, суд не приймає посилання Позивача на те, що їй не було запропоновано вакантні посади, оскільки всі посади ВД ФСС підлягають скороченню так само, як і посада Позивача. Згідно із пунктом 2 розділу Прикінцеві положенняЗаконуУкраїна«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»(далі Закон №2136) главуXIXПрикінцеві положення Кодексу законів про працю Українидоповнено пунктом 2 такого змісту:Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України«Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавств про працю, які не суперечать положенням Закону №2136 також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Відповідно до частини другоїстатті 5 Закону N22136у період дії воєнного стану нормистатті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільненні працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілковій органів. Таким чином, оспорюваний наказ про звільненні Позивача є таким, що відповідає положенням чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування. Посилання позивача на те, що їй не запропоновано вакантні посади в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які були наявні у період з 16.01.2023 по 18.04.2023 є необгрунтованим, оскільки призначення на посаду державного службовця можливо лише по конкурсному відбору. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими, щодо відповідних посад. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування. Отже, державний орган самостійно визначає у який спосіб він планує організувати призначення на такі вакансії. Залежно від обраного способу, державний орган може розмістити інформацію на офіційному вебсайті та сторінках в соціальних мережах державного органу, зробити розсилку серед кандидатів, які успішно пройшли усі етапи оцінювання під час останніх конкурсів у державному органі, повідомити про вакансію працівникам державного органу за допомогою внутрішніх каналів комунікації державного органу тощо. Як вбачається з матеріалів справи, за період з 16.01.2023 по 18.04.2023 головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оголошення про проведення доборів розміщено на інформаційній сторінці Головного управління, у мережі Fасеbоок. Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлялися листи на ім`я керівника управління ВД Фонду для інформованості працівників Фонду про наявність вакантних посад для подальшого працевлаштування. Зазначені вакансії також направлялися і позивачу, що не заперечувалось останньою, але позивач направляла 06.02.2023 до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та 23.03.2023 до ГУПФУ України резюме, із заявами та відповідними документами щодо працевлаштування до відповідача не зверталася. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що посилання позивача про те що була порушена юридична процедура її звільнення, не знайшли свого підтвердження під час слухання справи. Суд вважає, що відповідачем правомірно та законно винесено наказ про звільнення № 325-к від 07.04.2023р. ОСОБА_5 з посади головного спеціаліста відділу по роботі зі страхувальниками Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції ФСС Україхни в Дніпропетровській області із заявою щодо участі у доборі на зайняття вакантних посад не зверталась, а підстави для переведення її на посаду державної служби у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відсутні. Отже, позовні вимоги про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення №325-к від 07.04.2023р ОСОБА_3 не підлягають до задоволення у зв`язку із їх безпідставністю та необгрунтованістю. Відповідно, позовні вимоги щодо поновлення її на посаді в управлінні виконавчої дирекції ФСС у Дніпропетровській області , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в сумі 30000 грн., є похідними, тобто задоволення такої вимоги залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги), а тому також не підлягають до задоволення. Керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити. Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи: Позивач ОСОБА_3 (адреса фактичного проживання: адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) Представник позивача адвокат Дорошевська Марина Ігорівна(адреса місцезнаходження : м.Дніпро,вул.Мостова2/19) Відповідач Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, (код ЄДРПОУ - 21910427, адреса місцезнаходження: вул. Н.Перемоги,26 м.Дніпро). Повний екст рішення складено 18.12.2023.

Суддя С.В.Чудопалова