справа №176/1096/23
провадження №2/176/537/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (юридична адреса: Дніпропетровська область м.Дніпро вул.Шевченка, буд.2, ) про визнання дій АТ «Дніпропетровськгаз» незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просить визнати незаконними дії АТ «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою - АДРЕСА_2 та зобов`язати відповідача за власні кошти встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 квартирі за адресою АДРЕСА_1 , індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме використовує природний газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання АДРЕСА_1 . Розподіл природного газу їй, як побутовому споживачу здійснює Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», відповідно до «Типового договору розподілу природного газу» затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30.09.2015, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу.

Нарахування плати за спожитий природний газ до квітня 2017 року здійснювалось по даному будинку згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 23.03.2016 №203 та роздрібної ціни на природний газ, встановленої постановою КМУ від 01.10.2015 № 758, по формулі 7,1 куб.м. на одну зареєстровану особу.

Відповідно до постанови КМУ від 18.08.2017 № 609 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ», норму споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників для плити газової було змінено з 7.1 куб.м. на 5.4 куб.м. людино-місяць.

У 2016 році на зовнішній стіні будинку за адресою АДРЕСА_2 , представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» був встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу, та з квітня 2017 року обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні у відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 року № 620.

У встановленні індивідуального вузла обліку на об`єкті споживання за рахунок Оператора ГРМ позивачці було відмовлено.

Після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу та здійснення за ним нарахування, обсяги спожитого природного газу за об`єктом споживання суттєво збільшились, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку замість квартирних є незаконними та такими що порушують Закон України «Про захист прав споживачів». Також, позивач вважає незаконною відмову їй у встановлені індивідуального лічильника газу в її квартирі.

Позивач приєдналась до Типового договору, оскільки споживає природний газ та сплачує рахунки за спожитий природний газ за вказаною адресою.

Також, позивач стверджує, що проводила оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних.

Відповідно до листа АТ «Дніпропетровськгаз» №490-Лв-8568-0423 від 25.04.2023 року позивачці було відмовлено у встановленні індивідуального вузла обліку за її об`єктом споживання за рахунок АТ «Дніпропетровськгаз», таким чином, на думку позивача, її право було порушене та початок строку перебігу позовної давності слід рахувати з цього моменту.

Згідно вищезазначеного листа, підставою для встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу на будинку за адресою: АДРЕСА_2 , є план розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки, згідно якого не передбачено встановлення будинкових вузлів обліку природного газу. За вказаною адресою встановлено будинковий ВОГ. Усі квартири цього будинку вважаються забезпеченими комерційним обліком газу як того вимагають норми закону.

Однак, позивач вважає, що посилання відповідача на те, що НКРЕКП було затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових ВОГ згідно Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 року, є безпідставними та такими, що не звільняють його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник в домоволодінні позивача.

Позивач вказує на те, що ст.6 Закону №3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Таким чином, позивач вважає, що відмова відповідача встановити їй індивідуальний лічильник, яка вбачається з його листа від 25.04.2023 року, суперечить вимогам законодавства, порушує її право, як споживача послуг по газопостачанню.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. З вказаної норми закону вбачається, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати незаконними дії АТ «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку природного газу та зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» за власні кошти встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 квартирі за адресою АДРЕСА_1 , індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та, за клопотанням позивача, витребувано у Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» завірені належним чином копії акту розмежування меж балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 та акту приймання в експлуатацію або опломбування загальнобудинкового приладу обліку природного газу, змонтованого на багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлена належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подала.

Відповідачу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» відповідно до вимог ЦПК України, було направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

15.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», в якому представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання дій АТ «Дніпропетровськгаз» незаконними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі. Відповідач вважає вказаний позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідач звертає увагу суду на те, що станом на момент здійснення відповідачем монтажу загальнобудинкового ВОГ на будинок АДРЕСА_2 , позивач взагалі не мав жодного відношення до вказаного будинку та, відповідно, не міг висловлювати своє волевиявлення щодо встановлення загально будинкового приладу обліку газу, оскільки позивач набула право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.05.2017 року. В свою чергу загальнобудинковий вузол обліку газу було встановлено за рахунок відповідача за адресою: АДРЕСА_2 та введено в експлуатацію 28.02.2017 року, що підтверджується актом №384 приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання.

Таким чином, відповідач вважає, що будь-якого порушення права позивача з боку відповідача в частині монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 не може бути, а оскарження дій щодо майна, яке на момент їх вчинення не перебувало у власності особи, не передбачено чинним законодавством.

Крім того, на думку відповідача, позовна вимога про визнання незаконними дій АТ «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку природного газу, є такою, що не підлягає задоволенню з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з метою захисту свого нібито порушеного права, про що відповідач у справі надає суду відповідну заяву про застосування позовної давності.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» () за власні кошти встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_3 , індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу, відповідач вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки позивач приєднався до умов Типового договору 06.06.2017 року при переоформленні особового рахунку за вказаною адресою шляхом підписання заяви-приєднання. У п.5 заяви-приєднання від 06.06.2017 року «Параметри лічильника газу» зазначено «40 G40 №5876128», а це і є дані загально будинкового ВОГ, встановленого на будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 , саме як новий споживач приєдналась до Типового договору, була обізнана про наявність загальнобудинкового ВОГ та, як особа, що має цивільну дієздатність, усвідомлювала зміст договору і погодилася із визначеними у ній умовами надання послуги з розподілу природного газу, які існували на дату укладення із визначенням об`єму розподілу та споживання природного газу на підставі даних загально будинкового лічильника газу.

Також, відповідач звертає увагу суду на те, що позивач вказує, що вона сплачувала послуги відповідача, внаслідок чого, на її думку, у неї виникло право на встановлення індивідуального приладу обліку газу. Однак, будь-яких доказів фінансових документів, які підтверджували б оплату позивачем відповідачу наданих послуг з розподілу, ОСОБА_1 не надано.

Відповідач зазначає у відзиві, що Закон №3533-VI не встановлює категорій та конкретних обставин здійснення газопостачання на об`єкти споживачів, за якими суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, мають встановлювати вузли обліку загальнобудинкові чи індивідуальні. Також, цим законом не було визначено і обов`язок суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі.

Отже, на думку відповідача, заявлена позовна вимога про зобов`язання АТ «Дніпропетровськгаз» за власні кошти встановити індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу за адресою позивача є такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягає.

Також, відповідач не погоджується зі зверненням позивача до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.11.2018 року у справі №214/2435/17, та вважає, що обставини даної справи суттєво різняться від обставин судової справи №214/2435/17, оскільки в останній на момент розгляду справи не був встановлений загальнобудинковий ВОГ та споживачі не були забезпечені приладом обліку газу, в той час як у справі, що розглядається, загальнобудинковий вузол обліку газу вже встановлений та позивач є забезпеченим приладом обліку природного газу.

Разом з відзивом представник позивача, на виконання ухвали суду від 19.05.2023 року, надав завірені належним чином копії наступних документів: акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно внутрішньо будинкової системи газопостачання будинку адресою: АДРЕСА_2 , акту приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання на багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 ,

Крім того, представником відповідача разом з відзивом подано заяву про застосування позовної давності з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з метою захисту свого порушеного права, в якій просить: застосувати до першої позовної вимоги ОСОБА_1 наслідки спливу позовної давності, тривалість якої визначено законодавством у три роки; в задоволенні першої позовної вимоги ОСОБА_1 «визнати незаконними дії АТ «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою - АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку природного газу» - відмовити в повному обсязі.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17 травня 2017 року. /а.с.5/

ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме використовує природний газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання АДРЕСА_1 .

Відповідач є оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням в необхідних об`ємах (обсягах).

Листом АТ «Дніпропетровськгаз» №490-Лв-8568-0423 від 25.04.2023 року (у відповідь на звернення від 24.04.023 року) позивачу було відмовлено у встановленні індивідуального лічильника газу за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки споживачі будинку вже забезпечені комерційним обліком за рахунок Оператора ГРМ та роз`яснено позивачу, що він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру за власні кошти. /а.с.7-8/

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п.3,4,7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Згідно ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; створення та підтримання конкурентного середовища при виробленні та наданні житлово-комунальних послуг, забезпечення контролю у сфері діяльності природних монополій; забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування, досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на виробництво таких послуг; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

Як передбачено ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, суб`єктами цього Закону є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року; у подальшому вказаний строк було продовжено.

Розподіл природного газу побутовому споживачеві ОСОБА_1 здійснює АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», що є правонаступником ПАТ «Дніпропетровськгаз», відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30 вересня 2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме: Розділом IV. Ціна, порядок обліку та оплати природного газу, Розділом V. Права та обов`язки споживача та Розділом VІ. Права і обов`язки постачальника. Зміст типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500, констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Позивач приєдналась до вказаного Типового договору, оскільки споживає природний газ та сплачує рахунки за спожитий природний газ за вказаною адресою. /а.с.6/ Крім того, 06.06.2017 року позивачем була підписана Заява-приєднання до умов розподілу природного газу (для побутового споживача). /а.с.23/

Відповідно до п.5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс), оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно до положень п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (частина перша статті 18 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року №1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Функціонування ринку природного газу в Україні врегульовано Законами України «Про ринок природного газу», «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46.

Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Відповідно до розділу ІІІ п.5.1 Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

За відсутності акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Згідно з п.1 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу).

Відповідно до Акту №384 приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання 28 лютого 2017 року ПАТ «Дніпропетровськгаз» було встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за адресою: АДРЕСА_2 . /а.с.21/

Згідно з Актом №1/Ф-46 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та балансоутримувачем від 16.06.2017 року, за адресою: АДРЕСА_2 , межа балансової належності між газовими мережами Оператора ГРМ та балансоутримувача встановлюється на: газопровід-ввід до вимикаючого пристрою на газовому стояку. /а.с.22/

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17 травня 2017 року. /а.с.5/

06.06.2017 року шляхом підписання Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу ОСОБА_1 приєдналась до Типового договору. /а.с.23/

ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме використовує природний газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_3 .

Відповідач є оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням в необхідних об`ємах (обсягах).

24 квітня 2023 року на адресу АТ «Дніпропетровськгаз» позивачем було направлено інформаційний запит щодо можливості встановлення по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_3 , індивідуального лічильника природного газу.

Однак, згідно листа АТ «Дніпропетровськгаз» від 25 квітня 2023 року за №490-Лв-8568-0423 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у встановленні індивідуального лічильника газу в квартирі АДРЕСА_3 . /а.с.7-8/

Позивач ОСОБА_1 проводила оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних. Відповідачем дані обставини не спростовано, доказів наявності заборгованості за послуги з розподілу природного газу суду не надано.

Відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, згідно до закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними дії АТ «Дніпропетровськаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та зобов`язати АТ «Дніпропетровськаз» встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі за адресою АДРЕСА_2 , комерційний вузол обліку природного газу.

Судом під час розгляду справи встановлено, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку було встановлено 28 лютого 2017 року, тобто ще до набуття позивачем права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 - 17 травня 2017 року.

Тому, враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій АТ «Дніпропетровськаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку природного газу, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 , комерційний вузол обліку природного газу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) були визначені пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому приміщенні у відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2002 року №620.

Відповідно до листа АТ «Дніпропетровськгаз» №490-Лв-8568-0423 від 25 квітня 2023 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні індивідуального вузлу обліку по його об`єкту споживання за рахунок АТ «Дніпропетровськгаз». /а.с.7/

Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача.

З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Такий правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №211/37/19 (провадження №61-1798св20).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

З вказаної норми закону вбачається, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовна вимога щодо зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» за власні кошти здійснити встановлення по об`єкту споживача ОСОБА_1 індивідуального комерційного вузла обліку природного газу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо заяви АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідач у заяві про застосування позовної давності наголошує на тому, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу було встановлено на фасаді будинку АДРЕСА_2 та прийнято в експлуатацію 28.02.2017 року, а отже можливе порушення цивільного права позивача ОСОБА_1 розпочалося 28.02.2017 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.4,ч.5ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Однак, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій АТ «Дніпропетровськаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку природного газу, у зв`язку з безпідставністю, то заяву відповідача про застосування позовної давності слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши письмові докази по справі, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та ст.13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов слід задовольнити частково та зобов`язати відповідача за власні кошти встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу. В задоволенні іншої частини вимог щодо визнання незаконними дій АТ «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою АДРЕСА_2 , слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,6 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,4,13,16 ЦК України, ст.ст.5,21 Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст.3,6 Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, та згідно зі ст.ст.4,12,13,141,247,263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання дій АТ «Дніпропетровськгаз» незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» () за власні кошти встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 квартирі за адресою - АДРЕСА_1 , індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу.

В задоволенні іншої частини вимог щодо визнання незаконними дії Акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку природного газу - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» , що розташоване за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (, юридична адреса: м.Дніпро, вул.Шевченка, 2).

Рішення суду складено 03.07.2023 року.

Суддя