Справа № 199/6510/23
(2/199/2451/23)
РІШЕННЯ

іменем України

20.12.2023

м. Дніпро

справа №199/6510/23

провадження № 2/199/2451/23

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Терентієвої Я.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 100 000 грн. у готівковій формі, що підтверджується розпискою від 12 квітня 2021 року, згідно якої ОСОБА_2 зобов`язався повернути суму боргу до 30.04.2021. Також 05 квітня 2021 року відповдіач отримав у борг 50 000 доларів США зі сплатою 360% відсотків, а у разі прострочення платежу неповернутої частини за кожний день прострочення зобов`язався сплатити пеню в розмірі 1% від неповернутої частини за кожний день прострочення. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 12 квітня 2021 року в розмірі 100 000 грн. суми основного боргу, 824 547,94 грн. відсотки від суми позики, 298000 грн. сума пені; за розпискою від 05 квітня 2021 року заборгованість в розмірі - 50 000 доларів США сума основного боргу, 415726,03 доларів США відсотки та 149 000 доларів США пеня, а також судовий збір.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року закрито підготовче провадження по справі.

Адвокатом Ільїним О.М. представником позивача ОСОБА_1 надано до суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у стягненні процентів за розписками понад строк кредитування 30.04.2021, а також відмовити у стягненні пені.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі укладено договір позики грошових коштів, за яким останній отримав у борг від ОСОБА_1 суму в розмірі 100 000 грн. зі строком повернення до 30 квітня 2021 року, що підтверджується розпискою від 05 квітня 2021 року. Утім, в строк, що визначений у розписці, відповідач ОСОБА_2 борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав.

Сторони погодили між собою, що позичальник сплачує позикодавцю відсотки від суми позики у розмірі 360%, а також, що у разі прострочення платежу позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 1% від неповернутої частини за кожний день прострочення.

Судом також встановлено, що 12 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі укладено договір позики грошових коштів, за яким останній отримав у борг від ОСОБА_1 суму в розмірі 50 000 доларів США зі строком повернення до 30 квітня 2021 року, що підтверджується розпискою від 12 квітня 2021 року. Утім, в строк, що визначений у розписці, відповідач ОСОБА_2 борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав.

Сторони погодили між собою, що позичальник сплачує позикодавцю відсотки від суми позики у розмірі 360%, а також, що у разі прострочення платежу позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 1% від неповернутої частини за кожний день прострочення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа №6-63цс13). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: "за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: "за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки".

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами були укладені договори позики грошей на визначений термін. За умовами якого позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у строк, визначений умовами й у визначений спосіб, що підтверджується умовами розписок від 05 та 12 квітня 2021 року.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, ст. 1046 ЦК України чітко передбачені істотні умови договору позики: він є публічним, іменним, двостороннім, реальним, платним. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менша як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що не суперечить даним правовідносинам.

Позивач згідно даних зобов`язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов`язання уцілому не виконав, у визначений термін борг не повернув.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики від 05 квітня 2021 року в розмірі 100 000 грн. та суму основного боргу за договором позики від 12 квітня 2021 року в розмірі 50 000 доларів США.

Що стосується вимог про стягнення відсотків за договороами позики, то суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення відсотків.

Позивачем також заявлено вимоги щодо стягнення пені по договорами позики.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 10.08.2023, вимогу п.18 Перехідних положень ЦК України щодо застосування ст.625 ЦК України, позовні вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, про що відповідачем заявлено у відзиві на позов.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 13 420,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,19,141,259,263, 264,265,268,272,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 квітня 2021 року в розмірі 62 328,77 доларів США, з яких - сума основного боргу в сумі 50 000 доларів США, 12 328,77 доларів США відсотків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 12 квітня 2021 року в розмірі 117 753 (сто сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят три) грн. 42 коп., з яких - сума основного боргу в сумі 100 000 грн., 17 753,42 грн. відсотків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення суду складено 25 грудня 2023 року.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя О.Б.Подорець