Справа № 278/3066/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, позивач зазначив, що 26 квітня 2020 року о 21:00 год на 3 км автодороги «Глибочиця-Левків-Станишівка», поблизу с. Калинівка Житомирського району, керуючи автомобілем марки DACIA LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з гужовим транспортом-возом, яким керував ОСОБА_2 . Останній, порушуючи правила дорожнього руху, в темну пору доби без обладнаних світлоповертачів та без увімкнених ліхтарів, здійснив виїзд з другорядної дороги не ведучи тварину за вуздечко чи повід. В результаті зіткнення автомобіль DACIA LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав значні технічні ушкодження.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 02 червня 2021 року у справі № 278/1302/21 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилаючись на ці обставини, позивач просить стягнути з відповідача суму шкоди у розмірі 163233,01 грн (а.с. 17-19 позовна заява першої редакції).

Ухвалою суду від 25.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 57).

19.11.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а у разі задоволення позову вирішити питання щодо передачі йому автомобіля марки DACIA LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після відшкодування завданої шкоди (а.с. 60-62).

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем подано заяву, у якій останній просить розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 65).

Ухвалою суду від 23.11.2021 року здійснено перехід зі спрощеного провадження без виклику сторін у загальне провадження (а.с. 67).

20.12.2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 75-79), у якій, посилаючись на обставини, викладені у першій редакції позовної заяви, просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму збитків, завданих внаслідок ДТП, у розмірі 126218,67 грн, витрати, пов`язані із доставкою транспортного засобу евакуатором на суму 8000,00 грн та 20000,00 грн моральної шкоди.

У судовому засіданні 19.01.2022 року протокольною ухвалою судом задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 104-106).

01.02.2022 року на виконання вимог зазначеної протокольної ухвали до суду надійшли матеріали кримінального провадження № 0000287 (а.с. 108а).

19.09.2022 року суд постановив ухвалу про призначення автотоварознавчої експертизи та про зупинення провадження у справі (а.с. 121).

01.12.2022 року цивільна справа № 278/3066/21 повернулась на адресу суду із експертної установи разом з висновком експерта від 30.11.2022 року № 2915 (а.с. 126-153).

08.12.2022 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 166).

20.12.2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 169-173), у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму збитків, завданих внаслідок ДТП, у розмірі 88119,73 грн; витрати, пов`язані з доставкою транспортного засобу евакуатором на суму 8000,00 грн та 20000,00 грн моральної шкоди.

Протокольною ухвалою від 14.02.2023 року прийнято заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 174-175).

У судовому засіданні від 14.03.2023 року суд, керуючись ст. 200 ЦПК України, закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті (а.с. 183-184).

11.04.2023 року представником позивача подано заяву про долучення до матеріалів справи судових витрат (а.с. 101).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні; зазначив про неспівмірність заявлених витрат на правничу (правову допомогу). Наголосив, що експертом при проведенні експертного дослідження не враховувались відомості про те, чи двигун та коробка передач має робочий стан, відтак, ця інформація має бути відображена у висновку експерта, та, як наслідок, врливає на вартість автотранспортного засобу.

У судовому засіданні також було допитано судового експерта Землюка В. В., який повідомив, що він проводив експертизу на підставі нормативних документів, які регулють дане питання. Крім того, зауважив, що такі питання експертом при проведенні такого роду експертиз не досліджуються, якщо йому не надано таких данних, які можуть бути досліджені лише на станціях технічного обслуговування. При проведенні експертизи експертом використовується органо-ліптичний метод дослідження (оглядовий). Відтак, з`ясування питання чи працює двигун автомобіля (знаходиться у робочому стані) не входить до його компетенції.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи № 278/3066/21 та матеріали кримінального провадження № 0000287, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 26 квітня 2020 року о 21:00 год. на 3 км автодороги «Глибочиця Левків Станишівка», поблизу с. Калинівка Житомирського району ОСОБА_2 , керуючи гужовим транспортним засобом возом, у порушення п.п. 7.2, 7.3, 7.4 та 7.7 б) Правил дорожнього руху (ПДР) в темну пору доби без обладнаних світлоповертачів та без увімкнених ліхтарів, здійснив виїзд з другорядної дороги не ведучи тварину за вуздечко чи повід,у результаті чого відбулося зіткнення керованого ОСОБА_2 гужового возу та автомобіля марки «Dacia Logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який рухався по вказаній автодорозі. У результаті ДТП транспортний засіб позивача механічно пошкоджено.

За вказаним фактом ДТП 27.04.2020 року до ЄРДР були внесені відомості за № 0000287 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що вбачається з досліджених матеріалів кримінального провадження № 0000287 (а.с. 1).

Постановою старшого слідчого відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітаном поліції Яровим О. М. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000287 від 27.04.2020 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, та вирішено виділити з кримінального провадження матеріали відносно ОСОБА_2 для притягнення його до адміністративної відповідальності, що вбачається із досліджених матеріалів кримінального провадження № 0000287 (а.с. 194-199).

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 02.06.2021 року у справі № 278/1302/21 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 21-22).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, сам факт ДТП 27.04.2020 року підтверджуються постановою від 02.06.2021 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду та матеріалами кримінального провадження № 0000287.

Власником автомобіля марки «Dacia Logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » є ОСОБА_1 (а.с. 85).

Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-21/1317-АВ від 29.01.2021 року (а.с. 27-56) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Dacia Logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », станом на момент огляду мтаном на момент огляду КТЗ, а саме - на 27.01.2021 року становила 126218,67 грн; вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки«Dacia Logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », становила 135233,01 грн.

Згідно висновку експерта автотоварознавчої експертизи № 2915 від 30.11.2022 року (а.с. 127-153) вартість матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з технічної точки зору, станом на 26.04.2020 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 26.04.2020 року, становила 1255820,02 грн; вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », станом на дату ДТП, яка мала місце 26.04.2020 року, становила 167925,48 грн; утилізаційна (залишкова) вартість у пошкодженому стані автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » станом на дату після ДТП, яка мала місце 26.04.2020 року, становила 37460,29 грн.

Суд бере до уваги лише висновок автотоварознавчої експертизи № 2915 від 30.11.2022 року, з тих підстав, що такий висновок було складено в межах розгляду даної цивільної справи та експерт який його складав, був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України (ухвала суду від 19.09.2022 року, а.с. 121).

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, вина якого встановлена судом, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 88119,73 грн (різницю між розміром заподіяної шкоди та утилізаційною (залишковою) вартості автомобіля).

Щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя.

На підставі вищевикладеного, заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає дещо перебільшеною, та оцінює її у розмірі 3000,00 грн. На думку суду, така сума відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , оскільки позивач тривалий час не міг користуватись пошкодженим автомобілем, а відповідач зі своєї сторони не намагався відшкодувати заподіяну ним шкоду ОСОБА_1 , при наймі хоча б частково.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну (правничу) допомогу суд зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

При цьому, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Баньківським В. В. надавалась правова (професійна правнича) допомога позивачу ОСОБА_1 у даній справі (а.с. 80-83).

Окрім того, адвокат Баньківський В. В. приймав участь у ряді судових засідань.

Відповідно до розрахунку судових витрат, складеного адвокатом Баньківським В. В. (а.с. 193) витрати ОСОБА_1 на правничу (правову) допомогу склали 19118,40 грн.

Згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордера від 20.12.2021 року та від 10.04.2023 року позивачем сплачено по договору про надання правової допомоги коштів сумі 19118,40 грн (а.с. 87, 193).

Разом з тим, враховуючи заперечення представника відповідача про те, що розмір витрат, понесений відповідачем, є неспівмірним зі складністю справи та ціною позову; оцінюючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, суд приходить до висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 10000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, на відповідача - у разі задоволення позову.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України)

З огляду на наведене, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 1140,40 грн судового збору та 9698,00 грн витрат за проведення експертизи (а.с. 154, 182).

У задоволені вимог в частині відшкодування витрат, пов`язаних з доставкою транспортного засобу евакуатором на суму 8000,00 грн, слід відмовити, оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами.

Окрім того, позивач просив також відшкодувати йому понесені витрати на добирання ним до слідчих органів під час досудового розслідування, які також задоволенню не підлягають, оскільки такі не входять до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у цивільному проваджені.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наведених вище мотивів та підстав.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141 ЦПК, ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 88119,73 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1140,40 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9698,00 грн витрат за проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000,00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.07.2023 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: відомості в матеріалах справи відсутні.

Суддя О. М. Дубовік