УХВАЛА

30 червня 2023 року

м. Київ

справа № 701/289/21

провадження № 61-6661ск23

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Мельником Василем Володимировичем, на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ :

01 травня 2023 року ОСОБА_1 через представника засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення та просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржену постанову він отримав 30 березня 2023 року, що підтверджується доданими до касаційної скарги доказами.

Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі статті 390 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, оскільки в порушення вимог статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу, на якій подається касаційна скарга, та не сплачений судовий збір. В ухвалі роз'яснено, що саме касаційна скарга має містити у випадку посилання на конкретний пункт частини другої статті 389 ЦПК України.

19 червня 2023 року ОСОБА_1 через представника подав квитанцію про сплату судового збору та уточнену касаційну скаргу, в якій як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні). Зазначає, що фактичні обставини справи, предмет спору та підстави позову в справі № 701/289/21 відрізняються від фактичних обставин, предмету спору та підстав позову в справі № 522/1528/15-ц, на яку послався Черкаський апеляційний суд у постанові від 21 березня 2023 року. Таким чином, апеляційний суд не міг посилатися на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц та мав відступити від висновку щодо застосування норми права, викладеного у ній.

Слід зазначити, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаної норми ЦПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі має бути мотивовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати (частина четверта статті 403 ЦПК України).

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 через представника зазначає про необхідність відступлення від висновку, який зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц, оскільки у вказаній справі фактичні обставини, предмет спору та підстави позову відрізняються від справи № 701/289/21, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, яким передбачено, що скаржник має вмотивовано обґрунтувати необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, що заявником не зроблено.

Часткове усунення недоліків касаційної скарги, а саме сплата судового збору за подання касаційної скарги, не є підставою для відкриття касаційного провадження, при цьому на інші підстави касаційного оскарження ОСОБА_1 в уточненій касаційній скарзі не посилається.

Таким чином, недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху, ОСОБА_1 не усунув, а тому наявні передбачені частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України підстави для повернення касаційної скарги особі, яка її подала.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Мельником Василем Володимировичем, на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2023 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко