Справа № 307/4876/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рішко Павло Михайлович, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Бряник М.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Обгрунтовуючи позов зазначала, що з 05 серпня 2004 року по 05 травня 2016 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від даного шлюбу мають спільну донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою та продовжує навчання.

Обґрунтовуючи, наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів позивачка зазначає, що відповідач регулярно сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення нею повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, незважаючи на те, що йому відомо про навчання доньки в професійній школі, яка знаходиться в м. Празі. Зазначає, що відповідач працює в Чеській Республіці, має хороші заробітки та в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, стаціонарно на третьому курсі середньої професійної школи Адміністративно господарського управління Європейського союзу, розташованого в м. Празі, Чеської Республіки.

Позивачка вказує, що в даному закладі їх спільна донька, має навчатися впродовж трьох років, а тому їй одній важко утримувати доньку та надавати матеріальну допомогу на її потреби для належного розвитку та навчання. Стверджує, що її дохід є незначним та складає близько 8500-9000 гривень, а тому на період навчання доньки необхідна матеріальна допомога також з боку її батька - відповідача.

На підставі викладеного та з врахуванням зменшення позовних вимог ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 , на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі, щомісячно, по 2 000 гривень на час її навчання протягом трьох років до досягнення нею 21 - річного віку та судові витрати на правову допомогу.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 21 грудня 2022 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 21-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1 073,60 гривень судового збору.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 500 гривень витрат за правову допомогу відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рішко П.М., подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Вважає, що судом не було належним чином враховано того, що відповідач перебуває у скрутних матеріально-побутових умовах, у нього відсутнє власне житло, постійне місце роботи. Також зазначає, що на його утриманні перебуває дружина та двоє неповнолітніх дітей. Вказане дає підстави для висновку, що він не має можливості надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням.

Крім того позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що між ними було погодження питання щодо навчання доньки за кордоном. Навчальний заклад у Чехії обрано позивачкою на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2004 по 27.05.2016 виконкомом Бедевлянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом №17.

Від даного шлюбу в сторін є донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про її народження виданим виконкомом Бедевлянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області серії НОМЕР_1 (а.с. 9). Шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до довідки про навчання, виданої Середньою професійною школою Адміністративно - господарського управління Європейського союзу від 01.11.2022 у вбачається, що спільна донька сторін ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , навчається у цьому навчальному закладі у 2022 та 2023 за спеціальністю громадсько-правова діяльність та являється студенткою третього курсу. (а.с.11).

Довідкою виданою виконавчим комітетом Бедевельської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області №3004 від 06.12.2022 підтверджено, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні позивачки. (а.с.12).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 19 жовтня 2022 року виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Іршавського району, 15.10.2016 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 33).

З свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 виданих 10.11.2022 виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Іршавського району, видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають двох малолітніх дітей (а.с.34, 35).

З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради №162 від 27.01.2023 вбачається, що в будинку розташованому за адресою АДРЕСА_2 окрім відповідача та його дружини та двох малолітніх дітей, проживають, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 32).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідача, виданого 31.01.2023 виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради вбачається, що у будинку проживає вісім осіб, умови проживання сім`ї задовільні. З вказаного акту також вбачається, що відповідач на час складання акту перебуває на заробітках (а.с. 36).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

У зв`язку із навчанням, позивачка несе витрати на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши, що повнолітня ОСОБА_3 стаціонарного навчається на третьому курсі середньої професійної школи Адміністративно господарського управління Європейського союзу, розташованого в м. Празі, Чеської Республіки, що виключає можливості її працевлаштування з повною зайнятістю, а відтак і можливість належним чином самостійно забезпечувати себе повноцінно, харчування, одягом та іншими побутовими речам, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, взявши до уваги взаємний обов`язок батьків по її утриманню, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, визначивши аліменти в розмірі 2 000,00 грн.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, суд обґрунтовано прийняв до уваги обставини, зазначені у статті 182 СУ України та, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважав за можливе визначити стягнення аліментів у визначеному розмірі.

Доводи про те, що судом не з`ясовані обставини про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу доньці є необґрунтованими, враховуючи фактичні обставини справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, відповідач повинен надавати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

При цьому доказів неспроможності сплачувати аліменти відповідачем до суду надано не було, а саме, наявність у нього інших дітей та перебування їх на утриманні не дає підстав для висновку про відсутність можливості сплачувати аліменти.

Є безпідставними також доводи відповідача, що умови його проживання є незадовільні, у нього не має власного житла. Як встановлено судом, ОСОБА_1 на даний час знаходиться за кордоном де працює та проживає.

Апелянт вказує, що позивачкою не було узгоджено з ним навчальний заклад та те, що донька навчається за кордоном. Однак, вказане не впливає на обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Отже, такі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рішко Павло Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 04 липня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: