Провадження №: 4-с/755/162/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценка О.І.

за участі : скаржника - ОСОБА_1

представника скаржника - ОСОБА_2 ,

стягувача - ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії держаного виконавця, суд-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відповідно до вимог просить суд визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич О.В. неправомірними в частині винесення постанов в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 щодо накладення штрафу на скаржника від 15 березня 2023 р. та від 22 вересня 2023 року ;

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич О.В. скасувати постанову про накладення штрафу від 15.03.2023 р. за виконавчим провадженням № НОМЕР_1;

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич О.В. скасувати постанову про накладення штрафу від 22.09.2023 р. за виконавчим провадженням № НОМЕР_1;

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що на виконанні Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження щодо стягнення з боржника ( скаржника) ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3 вересня 2019 р. було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, що був виданий Дніпровським районним судом м.Києва.

Але певний період часу він не міг виконувати рішення суду, так -як не був працевлаштований, а працевлаштувався 14 червня 2021 р. на посаду виконувача обов`язків директора ДП Міністерства оборони України Дружбівський кар`єр нерудних копалин «Кварц», але в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем робітникам даного підприємства не виплачувалася заробітна плата, про що свідчить відповідна інформація з податкової служби, про те, що скаржник не отримував прибутки в період часу з 1 кварталу 2020 р. по 2 квартал 2023 р.

Після того як вказане вище державне підприємство погасило перед ним заборгованість по сплаті заробітної плати 20 вересня 2023 р. ним була погашена заборгованість зі сплати аліментів перед стягувачем ОСОБА_3 .

Але 25 вересня 2023 р. скаржник дізнався, що в рамках вказаного вище виконавчого провадження суб`єктом оскарження були винесені постанови, щодо накладання на його штрафів в зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів.

Скаржник вважає, що оскаржувані постанови винесені суб`єктом оскарження в порушення вимог чинного законодавства та без з`ясування всіх обставин, що мають суттєве значення для розгляду справи, а саме те, що суб`єкт оскарження не перевірив спроможність боржника сплачувати аліменти, а саме те, що боржник не міг сплачувати аліменти з об`єктивних причин.

Суб`єкт оскарження в зал судового засідання не з`явився, але до суду було надано копії виконавчого провадження НОМЕР_1 та заяву щодо слухання справи у його відсутність, прийнявши законне та обґрунтоване рішення.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення скарги ОСОБА_1 , вказуючи на те, що дії суб`єкта оскарження відповідали вимогам чинного законодавства, а також те, що скаржник ОСОБА_1 тривалий період часу самоусунувся від виконання рішення щодо стягнення алдіментів та будь -якої допомоги їй в утриманні їх спільного сина не надава.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, копію виконавчого провадження дійшов наступного, що відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають прав звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх прав чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В судовому засіданні встановлено, що 3 вересня 2019 р. старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич О.В. відкрито виконавче провадження за № 599930632 на підставі рішення про стягнення аліментів, що було ухвалено Дніпровським районним судом м.Києва 24.07.2019 р.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рн/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства , держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 року по справі ,,Шмалько" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухвалено будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Як убачається з матеріалів вказаного вище виконавчого провадження 23.11.2021 р. старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич О.В. було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 на користь держави в розмірі 17176, 98 грн. в зв`язку з існуючою заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки.

15.03.2023р. старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич О.В. було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 в розмірі 45572, 3 грн. в зв`язку з існуючою заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

22.09.2023 р. старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич О.В. було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме були внесені виправлення в постанову про накладення штрафу від 23.11.2021 р. , а саме замість накладення штрафу на користь держави вважати вірним накладення штрафу на користь стягувача ОСОБА_3 .

Тобто як убачається з матеріалів виконавчого провадження 22 вересня 2023 р. суб`єктом оскарження будь - яких постанов щодо накладення штрафу на скаржника винесено не було.

П.14 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Скаржником до суду не надано доказів того, що ним було спростовано чи оспорено існуючу заборгованість зі сплати аліментів, що існувала на час винесення осполрюваних постанов.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії держаного виконавця - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 22.12.2023 р.

Відомості щодо учасників справи:

Скаржник ОСОБА_1 -, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) адреса: м.Київ, вул. Саксаганського, буд. 110;

Стягувач - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: