Житомирський апеляційний суд
Справа №272/463/22 Головуючий у 1-й інст. Чуб І.А.
Категорія 44 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Микитюк О. Ю.

суддів Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.,

при секретарі Чішман А.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Житомирі справу №272/463/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Чуб І.А. у м. Андрушівка,

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ТДВ «СК «Кредо» 72000грн. на відшкодування моральної шкоди та 188000грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, виходячи з граничного розміру страхового відшкодування 260000грн. В обґрунтування позову зазначила, що 10 січня 2021 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер. На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СК «Кредо». Позивач є матір`ю ОСОБА_3 та має право на відшкодування моральної шкоди і шкоди у зв`язку з втратою годувальника. З метою отримання страхових виплат 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яке на час звернення до суду з цим позовом не отримала.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в сумі 72000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті вимог відмовлено. Додатковим рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 стягнуто 7479грн. витрат на правничу допомогу.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 року постанову Житомирського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове судове рішення - стягнути з відповідача на її користь ОСОБА_1 188000грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000грн. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона є особою з інвалідністю з дитинства 2 групи, отримує незначну пенсію та пенсію у зв`язку з втратою годувальника - своєї матері. Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25 травня 2022 року свідчить про те, що вона перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_3 , у зв`язку з чим міською радою прийняте рішення про надання їй матеріальної допомоги. Вона страждає на цукровий діабет та потребує лікування.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 10 січня 2021 року, внаслідок наїзду автомобіля загинув пішохід ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21073 була застрахована у ТДК «Страхова компанія «Кредо».

4 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та виплату страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника.

Позивачка має інвалідність з дитинства 2 групи та розмір її пенсії з 1 грудня 2020 року становив 2736 грн. 84 коп.

З 5 травня 2006 року вона отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника як дитина, яку визнано особою з інвалідністю з дитинства, за померлу матір ОСОБА_4 . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 25 травня 2022 року, складеного комісією Андрушівської міської ради, ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги.

Медична картка позивачки містить інформацію про незадовільний стан її здоров`я.

На час смерті ОСОБА_3 був зареєстрований разом з позивачкою в АДРЕСА_1 .

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Наведена норма Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (див. висновки Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2022 року в справі № 304/936/19).

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не перебувала на утриманні у сина, який не працював та інформація про доходи якого відсутня, а розмір пенсії ОСОБА_1 , перевищує встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Разом з тим, відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначена стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги. Під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня

2019 року у справі № 212/1055/18-ц).

Крім того аналіз положень частини першої статті 1200 ЦК України свідчить про те, що право на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого мають як ті непрацездатні особи, що перебували на утриманні потерпілого, так і ті, які мали право на одержання від нього утримання.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі №643/207/16-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19-ц, від 08 вересня 2021 року у справі №577/1316/20.

Практика суду касаційної інстанції з цього питання підтверджена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року в справі № 279/1688/22.

Суд першої інстанції порушив правила оцінки доказів, визначені у ст.89 ЦПК України, і зробив неправильний висновок про безпідставність позову в частині вимоги про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №538 від 09.09.2019, станом на 10 січня 2021 року розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілих, становив 260000грн. За мінусом відшкодування моральної шкоди 72000грн. розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника дорівнює 188000грн.

За таких обставин рішення в частині відмови у позові належить скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення даної вимоги.

Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в суд першої інстанції в розмірі 30000грн., з яких суд визнав обґрунтованими витрати в розмірі 27000грн. і стягнув їх пропорційно задоволеним вимогам в сумі 7479грн.

Також вона просила стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі по 18000грн. при апеляційному та касаційному розгляді справи.

Як передбачено ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадку надання правничої допомоги за рахунок держави. Такі витрати згідно ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються у разі відмови в позові на позивача. Розмір судових витрат встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачкою надано договір про надання правової допомоги, доповнення до договору, акти опису наданих послуг в суді першої, апеляційної, касаційної інстанції на суми 30000грн., 18000грн., 18000грн. Як вбачається з описів робіт, тільки їх частина є безпосередньо правничою допомогою, решта послуг адвоката мають організаційний характер. За таких обставин з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції 10000грн., в суді касаційної інстанції - 5000грн., в суді апеляційної інстанції - в розмірі 5000грн., а всього 20000грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2022 рокув частині відмови у позові і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, в розмірі 188000грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: