Справа № 372/4280/23
Провадження № 2-1568/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

при секретарі Редьці Н.Н.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Грозовської І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку,

В С Т А Н О В И В :

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі відповідач, ПАТ «Центренерго») про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 25 104 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу не виплачено грошову компенсацію за 48 днів невикористаної щорічної відпустки за 2021-2022 роки в розмірі 25 104,00 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, пославшись на викладені у відзиві обставини.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Із 21.10.2010 року ОСОБА_1 переведено на посаду машиніста енергоблока VII групи кваліфікації у Вуглегірській ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго», що підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_1 .

14.09.2022 року Публічним акціонерним товариством «Центренерго» видано наказ № 42 «Про призупинення дії трудового договору з працівником», відповідно до якого дію трудових договорів із 14.09.2022 року призупинено до відновлення виробничого процесу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану.

Як наголошує позивач, у період 2021-2022 роки останнім не використано 48 днів щорічної відпустки в сумі 25 104,00 грн. із розрахунку 48 днів х 523,00 грн. (середньоденна заробітна плата) = 25 104,00 грн.

Відтак, 03.03.2023 позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» із заявою про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, проте відповіді або грошових коштів не отримав.

Під час судового засідання 10.10.2023 року позивач наголосив, що перебував у 2021 році у відпустці за 2020 рік, проте за період 2021-2022 роки відпустку не брав та грошові кошти за не використану щорічну відпустку не отримував.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач послався на відсутність первинних документів, що залишилися на тимчасово окупованій території на підприємстві. У той же час, із наданої позивачем до матеріалів справи форми ОК-5 убачається, що позивачу в жовтні 2020 року та травні 2021 року нарахована сума заробітної плати, що перевищує помісячні нарахування в поточному році.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про відпустки» визначено, що державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Статтею 2 Закону України «Про відпустки» встановлено беззастережне право на відпустки громадян України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про відпустки» до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, зараховуються час фактичної роботи (в тому числі на умовах неповного робочого часу) протягом робочого року, за який надається відпустка.

Порядок і умови надання щорічних відпусток передбачено як у статті 79 КЗпП України, так і у статті 10 Закону України «Про відпустки».

Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять графіку відпусток працівників Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на період 2021-2022 роки, письмового повідомлення позивача про дату початку відпустки, оформленого не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну, наказу підприємства про надання щорічної основної відпустки позивачу.

Також у матеріалах справи відсутні заяви позивача про надання відпустки в спірний період.

Положення статті 83 КЗпП України передбачають, що за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Середньоденний заробіток обчислюємо розділивши сумарний заробіток на відповідну кількість календарних днів за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством, та тих періодів, що виключають із розрахунку). Одержаний результат перемножується на число календарних днів невикористаних щорічних відпусток, а також додаткових відпусток на дітей, якщо на такі є право у працівників.

Із урахуванням наведеного, середньоденний заробіток позивача за період вересень 2021 року березень 2022 року становить 523,00 грн. із розрахунку 188 804,28 грн. (середня заробітна плата) : 361 день (за вересень 2021 року серпень 2022 року) = 523,00 грн.

Отже, компенсація за невикористані 48 днів щорічної відпустки становить 25 104,00 грн., а саме: 48 днів х 523,00 грн. (середньоденна заробітна плата) = 25 104,00 грн.

У свою чергу, Публічним акціонерним товариством «Центренерго» не надано доказів на підтвердження виплати позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку за період 2021-2022 роки або доказів перебування позивача у відпустці в спірний період.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених обставин, ураховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 25 104 (двадцять п`ять тисяч сто чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.Г. Сташків