Справа № 357/5624/23
Провадження № 2/357/1858/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 16.06.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося через те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові, мають різні погляди на виховання дітей, ведення домашнього господарства, на підставі чого виникають сварки та непорозуміння, а тому позивач просить шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.18)

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позов підтримує, судові витрати залишає за собою, а також зазначив, що сторони близько п`яти років проживають окремо. (а.с. 35)

Відповідач в судове засідання не з`явилася, засобами електронного зв`язку від особи йменованої ОСОБА_2 надійшла до суду заява про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила строк для примирення не надавати, залишити прізвище « ОСОБА_5 ». (а.с.25-31,32-34)

Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони 16.06.2007 року зареєстрували шлюб, у відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 623, від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наведене підтверджується матеріалами справи. (а.с. 7,8,9)

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин, позивач зазначає, що шлюб носить тільки формальний характер, збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112,113,115 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 158, 258- 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.06.2007 року у відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №623, - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 / адреса реєстрації: АДРЕСА_1 /

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 паспорт серії НОМЕР_2 / адреса реєстрації: АДРЕСА_2 /

Рішення виготовлено 07.07.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола