Справа № 583/1906/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2023 року позивачка подала до суду позовну заяву до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 щомісячно на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Харківському національному університеті ім.. В.Н. Каразіна, в розмірі 10000 грн., починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23 років. Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який 22.09.2021 р. було розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на 2 курсі денного відділення Харківського національного університету ім.. В.Н. Каразіна на бюджетній основі. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Дочці необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Вона (позивачка) не взмозі самостійно утримувати доньку. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання доньки не сплачує, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом.

05.05.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

17.05.2023 р. ОСОБА_2 отримав копію ухвали про відкриття провадження від 02.05.2023 р., позовну заяву та додані документи.

31.05.2023 р. від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення мотивує тим, що він ( ОСОБА_2 ) не має можливості сплачувати аліменти на у тримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, так як отримує невисоку заробітну плату, бойових виплат немає, всі кошти йдуть на харчування, сплату комунальних платежів, та на оплату ліків для особи, яку він фактично змушений утримувати, хворого батька. На його ( ОСОБА_2 ) утриманні також знаходиться дитина жінки, з якою він перебуває у незареєстрованому шлюбі. Позивачкою не надано жодного доказу на обґрунтування явно завищеної суми аліментів в розмірі 10000 грн., та не надано жодних доказів наявності витрат на навчання. Також вказує на те, що здійснюючи дистанційну форму навчання донька, яка є дорослою, має змогу самостійно працювати чи підробляти і отримувати кошти для себе. Крім того, дочка отримує стипендію в розмірі близько 2000 грн. зазначає, що позивачка має повну можливість утримувати доньку, але бажає перекласти цей обов`язок на нього.

06.06.2023 р. від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити її вимоги в повному обсязі та зазначає, що у зв`язку з навчанням донька не має змоги сама заробляти собі на життя, хоча і навчається дистанційно. Дистанційна форма навчання не зменшила зайнятість дочки та не збільшила її вільний час, оскільки дочка має відповідний розклад занять, що вимагає повної зайнятості та не надає можливості дочці самостійно заробляти собі на життя. Потреби доньки в матеріальній допомозі як з боку матері, так і з боку батька є очевидною. Ці потреби є загальновідомими. Так донька потребує належного харчування, забезпечення належним навчальним приладдям, канцелярією, одягом. Посилання відповідача на незадовільний стан здоров`я його батька та у зв`язку з цим наявність значних витрат на лікування ніяким чином не впливають на матеріальну спроможність відповідач сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки доказів того, що таке лікування є витратним і що такі витрати несе саме відповідач останній не надав. А тому вказані обставини не можуть прийматися до уваги. Поряд з цим, проживання відповідача з цивільною дружиною та її дитиною також ніяким чином не впливає на його обов`язок щодо матеріального утримання доньки. З урахуванням потреб доньки, у зв`язку з неспроможністю останньої самостійно заробляти на життя через денну форму навчання, заявлений до стягнення розмір аліментів є спів мірним потребам дитини, відповідає можливостям відповідача та ніяким чином не ставить останнього в тяжке матеріальне становище.

06.06.2023 р. від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги своєї матері ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі. Крім того, зазначила, що наразі дійсно перебуває на дистанційні формі навчання, навчання проводиться за тим же графіком, що передбачено для офлайн навчання, яка передбачає проходження нею всіх навчальних пар онлайн, тому у неї не має можливості працювати та самостійно заробляти кошти на життя, а тому вона потребує матеріальної допомоги з боку батька.

12.06.2023 р. від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення по позовну заяву, в яких зазначає, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позивачкою не надано жодних доказів на обґрунтування явно завищеної суми в розмірі 10000 грн. та не доведено наявність реальних витрат належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату.

В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12).

ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою № 24 від 26.04.2023 р. (а.с. 3).

Встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, вона навчається у Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна на бюджетній основі, форма навчання денна, дата закінчення 30.06.2025 року, що підтверджується довідкою № 111 від 27.04.2023 р. (а.с. 14).

Через денну форму навчання ОСОБА_3 ніде не працює, ніяких доходів не отримує, у неї відсутні власні кошти на навчання, а тому вона потребує матеріальної допомоги. На даний час ОСОБА_3 навчається дистанційно, що не заперечується позивачкою, однак форма навчання у навчальному закладі залишається денною, ОСОБА_3 дистанційно відвідує навчальні заняття відповідно до встановленого розкладу, що обмежує її можливості працевлаштуватися.

Тому доводи відповідача про те, що здійснюючи дистанційну форму навчання, його дочка має змогу самостійно працювати та заробляти кошти собі на життя, суд не бере до уваги.

Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, розмір якої становить 47698,55 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 225/56/320 фс від 01.06.2023 р., інформацією про доходи відповідача за 2022 рік, наданою Головним управлінням ДПС у Сумській області від 22.06.2023р.

В своїх запереченнях відповідач ОСОБА_2 зазначає про неможливість надання ним матеріальної допомоги своїй повнолітній дочці, так як він має на утриманні хворого батька, лікування якого потребує значних коштів, однак доказів на підтвердження здійснених ним витрат на лікування свого батька відповідач суду не надав.

На думку суду, наявність у відповідача на утриманні хворого батька та цивільної дружини з її неповнолітньою дитиною не свідчать про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання.

Відповідач є особою працездатного віку, отримує заробітну плату, розмір якої становить 47698,55 грн. на місяць, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітніх дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки суд враховує матеріальне становище відповідача, який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , отримує грошове забезпечення, має на утриманні хворого батька, проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка має неповнолітню дитину.

Суд також враховує матеріальне становище ОСОБА_3 , яка навчається на денній формі навчання, через денну форму навчання ніде не працює, власного доходу не має, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, і з урахуванням необхідності здійснення нею грошових витрат на харчування, одяг, придбання навчальних приналежностей, враховуючи можливість надання утримання другим з батьків позивачкою, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка навчається, в розмірі 3000 грн. щомісяця на весь період навчання доньки, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітньої доньки, яка навчається, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки для її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що відповідачем під час розгляду справи були понесені витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 4000,00 грн., що підтверджується ордером № 1005761 від 19.05.2023 р., договором про надання професійної правничої допомоги від 19.05.2023 р., актом виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги від 29.05.2023 р., квитанцією про оплату правової допомоги в сумі 4000 грн.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником відповідача - адвокатом Кудіним О.М., оскільки дії, що вказані в акті приймання-передачі виконаних робіт від 29.05.2023 р., враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, вивчення матеріалів позовної заяви та додатків, професійне консультування, перевірка змін в діючому законодавстві та судової практики, узгодження правової позиції по справі, збирання письмових доказів, виготовлення та завірення їй копій, складання, узгодження з довірителем та технічне виготовлення, а також подання письмового відзиву), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає що розмір витрат відповідача на правову допомогу в сумі 2000 грн. буде співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатами робіт.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог (30%), суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи з того, що позовні вимоги позивачки задоволені на 30 %, розмір судового збору складає 322,08 грн. Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при пред`явлені позову і суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 322,08 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на весь період її навчання, починаючи стягувати з 01.05.2023 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, та аліменти сплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати на правовому допомогу в сумі 1400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 322,08 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова