Справа № 275/1321/23
26 грудня 2023 року смт. Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Миколайчука П.В.,
зі секретарем судових засідань Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Брусилів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Короткий зміст позовних вимог
АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.08.2018 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір укладено шляхом заповнення заяви-анкети, на підставі чого відповідач отримав кредитну карту для доступу до кредитного рахунку зі встановленим лімітом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Свої зобов`язання з передачі грошових коштів банк виконав. Однак, в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 17.07.2023 заборгованість відповідача перед банком складала 55 040, 67 грн., яка складається з наступного: 44 499, 19 грн. - заборгованість за кредитом, 10 541, 48 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у вказаному вище розмірі та сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.
Процедура та позиції сторін
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В заявах, доданих до позову, просив здійснювати розгляд справи без його участі , не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Враховуючи вказане суд розглядає справу без участі представника АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином в порядку ст.ст. 128-131 ЦПК України шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу проживання та засоби мобільного зв`язку. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по ній на підставі наявних у справі доказів згідно вимог ст. 280 ЦПК України.
На підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
10.08.2018 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про отримання кредиту та про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 13).
У анкеті - заяві зазначено, що позичальник (відповідач) згоден з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить договір про надання банківських послуг, а також вказано, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
При цьому зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua.
На виконання підписаного договору Банк (позивач) надав 10.08.2018 відповідачу кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 06/22, 13.12.2019 кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 08/23, 23.02.2023 кредитну картку № НОМЕР_3 зі строком дії до 01/27 (а.с. 12).
Згідно з довідкою позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , останньому 10.08.2018 встановлено кредитний ліміт 20 000,00 грн. з подальшим збільшенням та зменшенням кредитного ліміту: а саме 12.06.2019 збільшено до 50 000,00 грн.; 09.11.2020 збільшено до 55 000,00 грн., 11.11.2021 збільшено до 115 000, 00 грн., 11.11.2021 зменшено до 10 000, 00 грн., 12.02.2022 збільшено до 25 000, 00 грн. та збільшено до 40 000, 00 грн., 16.02.2022 збільшено до 43 000, 00 грн., 31.01.2023 - зменшено до "0" грн. (а.с.11).
Згідно банківської виписки по рахунку за договором б/н від 20.07.2023 суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними картками та відповідно кредитними коштами (а.с. 76-83).
Відповідно до розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 17.07.2023 заборгованість відповідача перед банком складала 55 040, 67 грн., яка складається з наступного: 44 499, 19 грн. - заборгованість за кредитом, 10 541, 48 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 5-6, 7-10).
На підтвердження правомірності позовних вимог до позову доданий текст Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк", а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 20, 21-66).
Оскільки відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором б/н від 10.08.2018 - позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10.08.2018 (а.с.13).
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.08.2018.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем та розмір заборгованості.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позивач укладений договір між сторонами вважає договором приєднання, який за своєю правовою природою є змішаним та містить у собі умови банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
При цьому суд зазначає, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"- позивач).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги до відповідача, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.08.2018, посилався також на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору.
Надані позивачем "Умови і Правила надання банківських послуг" не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Надані позивачем до матеріалів справи "Умови і Правила надання банківських послуг" не містять підпису відповідача, а тому суд не розцінює такі як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 10.08.2018 шляхом підписання заяви-анкети відповідачем.
Крім того, у вказаному випадку договірні правовідносини виникли між банком (позивачем) та фізичною особою - споживачем банківських послуг (відповідачем), які регулюються частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" .
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та "Умов та Правил надання банківських послуг", оскільки "Умови та Правила надання банківських послуг" це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" (позивач) дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 .
Проте ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту. Такі висновки, сформовані у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.
Суд враховує, що у заяві, підписаній позичальником ОСОБА_1 відсутні, зокрема умови договору про розмір наданої позики, строки повернення кредитних коштів та умови щодо сплати відсотків за користування кредитом.
З поданого Банком розрахунку заборгованості за період із 10.08.2018 по 17.07.2023 (а.с. 5-10) видно, що позивач зазначає про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.08.2018, яка станом на 17.07.2023 становить 55 040, 67 грн., яка складається з наступного: 44 499, 19 грн. - заборгованість за кредитом, 10 541, 48 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Водночас, дослідивши банківську виписку по рахунку відповідача за заявлений позивачем період, та перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що відповідачем фактично за увесь період користування кредитними картками використано кредитних коштів у загальному розмірі 505 470, 69 грн (графа 3 таблиці).
В свою чергу, відповідачем також на користь позивача здійснено погашення кредитних коштів в загальному розмірі 516 145,77 грн (графа 21) , тобто більше, ніж фактично використані.
Отже, оскільки відсутнє мінусове сальдо за тілом кредиту, це виключає підстави його стягнення судом згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не відповідає фактичним умовам зобов`язання.
Крім того, суд також встановив, що сплачені відповідачем кошти у рахунок погашення тіла використаного кредиту були зараховані Банком (позивачем) на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також на погашення відсотків за користування кредитом, в рахунок погашення прострочених відсотків, комісію за обслуговування " членський внесок", що не передбачено умовами договору, який підписав відповідач (а.с. 13). Також за рахунок непогодженого сторонами погашення відсотків відбувалося збільшення тіла кредиту.
Посилання банку на те, що сплачені позичальником кошти зараховувались банком у порядку черговості, передбаченому ст. 534 ЦК України, зокрема спочатку на погашення процентів, а вже потім на погашення кредиту, не можуть бути враховані, оскільки банк не довів належними доказами узгодження між сторонами сплату, розмір та порядок нарахування процентів, що свідчить про безпідставне направлення банком сплачених позичальником коштів на погашення процентів
Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заборгованість по тілу кредиту є повністю погашеною відповідачем, що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позову.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 545/2248/17, постанові від 22.11.2023 № 619/1384/21.
Тобто, правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом відсутні через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в анкеті-заяві від 10.08.2018, яка підписана ОСОБА_1 , а також з тих підстав, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яким позивач мотивує свої вимоги у цій частині позову не є складовою частиною спірного кредитного договору, з огляду на наведені вище обставини.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 541, 48 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом також є безпідставними.
За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та відповідно про відмову у задоволені позову.
Розподіл судових витрат
У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволені позову Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 28.12.2023.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Суддя П.В. Миколайчук