Дата документу 06.07.2023
Справа № 501/2135/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за чустю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за

позовом ОСОБА_2

до

відповідача: ОСОБА_1

предмет та підстави позову: про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ,

представник позивача - адвокат Грубнік В.І.,

представник відповідача - адвокат Боднар М.О.,

постановив ухвалу про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції заявника та заперечень інших сторін по справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Іллічівського міського суду від 05.06.2023 у вигляді арешту на житловий будинок житловою площею 23,1 кв.м. літ «А» з господарськими спорудами: літ «Б» - літня кухня, літ «В» - сарай, літ «Г,Д» - навіси, літ «Е» - вбиральня, № 1-3, І- дворові споруди та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094.

Заява обґрунтована тим, що при накладенні арешту, суд не розібравшись у предметі та підставах заявлених позовних вимог позивача ОСОБА_2 , який зводиться до стягнення витрат пов`язаних з проведенням ремонтних робіт, задовольнив заяву позивача про забезпечення позову.

Заявник стверджує в заяві, що вжиті судом заходи забезпечення позову порушують приватне право власності відповідача, порушує принцип цивільного судочинства всебічності та законності судового процесу,

Також, заявник вказує, що:

- позивачка ОСОБА_2 в заяві про забезпечення позову не навела жодного доводу щодо співмірності заявленого нею заходу забезпечення позову, на що суд не звернув увагу;

- судом не враховано положення ст.154 ЦПК України щодо зустрічного забезпечення;

- суд не пересвідчився у тому, що позивачка не заявляє вимоги щодо земельної ділянки, тому висновки суду в цій частині є поспішними;

- судом не наведено мотивів, що накладення арешту на визначене майно може якимось чином ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист порушених прав позивача, тощо.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Боднар М.О. просив суд задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на підстави, викладені у самій заяві.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Грубнік В.І. просили суд відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на її безпідставність.

ІІ. Процедура.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа №501/2135/23 (провадження №2/501/1036/23).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 05.06.2023 суддя Смирнов В.В. задовольнив заяву ОСОБА_2 та наклав арешт на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.06.2023 суддя Смирнов В.В., в провадженні якого перебувала заява про скасування заходів забезпечення позову, відвів себе від її розгляду (задовольнив самовідвід).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 22.06.202, справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень частин першої, другої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі № 643/12369/19, арешт майна- це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуженняоб`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту.

Як вбачається із постанови Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року по справі № 361/6799/14-ц (провадження № 61-16714св21).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Судом встановлено, що в провадженні Іллічівського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.06.2023 накладено арешт на житловий будинок житловою площею 23,1 кв.м. літ «А» з господарськими спорудами: літ «Б» - літня кухня, літ «В» - сарай, літ «Г, Д» - навіси, літ «Е» - вбиральня, № 1-3, І- дворові споруди та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094.

Обставини наведені у заяві про скасування заходів забезпечення позову щодо співмірності між предметом спору (відшкодування витрат пов`язаних з проведенням ремонтних робіт у розмірі 215 744,00 грн.) та вартістю нерухомого майна будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без врахування вартості земельної ділянки (згідно висновку експерта від 04.02.2021 №118 складає 343 539 грн.) (а.с.153-198) свідчать про те, що суд не врахував, що арешт майна передбачає заборону власнику майна не тільки у вільному розпорядженні вказаним майном, а й вимагає обмежень у праві користуванні ним, що на думку суду не є співмірним заходом із заявленими вимогами та може призвести до необґрунтованого порушення конституційних прав його власника.

Обставини для забезпечення позову в цій частині не мотивовано в оскаржуваній ухвалі Іллічівського міського суду від 05.06.2023, що свідчить про відсутність потреби в забезпеченні позову з цих підстав та є правовою підставою для скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами судом не вирішено.

Разом з тим, обставини наведені у заяві про скасування заходів забезпечення позову, зокрема в частині накладення арешту на земельну ділянку, що суд не пересвідчився у тому, що позивачка не заявляє вимоги щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094, свідчать про те, що вказане нерухоме майно не є предметом спору, що є правовою підставою для скасування заходів забезпечення позову в цій частині.

Інші доводи заявника, зокрема щодо зустрічного забезпечення, не наведення мотивів, що накладення арешту якимось чином ускладнить чи зробить неможливим ефективний захист порушених прав позивача, ставлять під сумнів законність та обгрунтованість ухвали суду про забезпечення позову (яка не оскаржується), однак не свідчать, що відпала потреба в забезпеченні позову чи зміну обставин, як правову підставу для скасування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту ухвали вище щодо суті вимог.

Таким чином, враховуючи наведене, вивчивши матеріали відповідної цивільної справи, доводи, викладені заявником на обґрунтування заяви, суд приходить до висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З цих підстав, керуючись статтями 158 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Іллічівського міського суду від 05.06.2023 у вигляді арешту на житловий будинок житловою площею 23,1 кв.м. літ «А» з господарськими спорудами: літ «Б» - літня кухня, літ «В» - сарай, літ «Г,Д» - навіси, літ «Е» - вбиральня, № 1-3, І- дворові споруди та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або отримання ухвали.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко