Справа № 466/4680/23
Провадження № 2/466/1526/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПОПЕНКО І.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

08.05.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому з врахуванням уточнення від 29.06.2023 року просять ухвалити рішення про визнання права спільної сумісної власності на 46/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа частки 197,9кв.м., житлова 83,0кв.м.

В обґрунтування позову покликаються на те, що 10 вересня 1988 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.05.2020 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу у них є донька співпозивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , 2002р.н.

У 1996 року сторони переїхали у м. Львів як сім`я військовослужбовця. Почали орендувати житло за адресою: АДРЕСА_2 . У 1998 році сторони отримали від держави ордер на двокімнатну квартиру загальною площею 54,80кв.м., житловою площею 32,5кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , яку у 1999 році приватизували. Незважаючи на це, сторони залишались проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Згодом запропонували власнику цієї квартири продати житло в обмін на квартиру по АДРЕСА_3 . Оскільки власнику орендованої квартири не підійшов район розташування квартири, сторони цієї угоди домовилися про потрійний обмін.

З цією метою 29.07.1999 року було здійснено продаж квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Договір нотаріально посвідчено державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Гусар Л.В., реєстровий номер 1-2718. Продаж було здійснено співвласниками житла: позивачкою ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_3 , який з дозволу органу опіки та піклування на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №729 від 27.07.1999р. представляв також інтереси малолітньої на той час дочки ОСОБА_4 .

За виручені від продажу квартири кошти того ж дня, 29.07.1999 року, ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу квартиру на АДРЕСА_4 . Договір від 29.07.1999р. посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Гусар Л.В, за реєстровим номером 1-2723.

В подальшому 26.08.1999 року ОСОБА_3 уклав договір міни житла, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. за реєстровим номером 1209, згідно якого відповідач здійснив обмін квартири за адресою АДРЕСА_4 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані вище правочини по придбанню квартири та її обміну відповідач вчиняв одноособово, хоча кошти на придбання квартири були спільною сумісною власністю. Позивачі не надавали цьому значення, оскільки між ними існували тісні сімейні відносини. Сторони: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 зареєстровані в цій квартирі. За час проживання в квартирі сім`я ОСОБА_7 за спільні кошти, які накопичили спільною працею зробили добудову до будинку та реконструкцію квартири.

У 2013 році відповідач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.12.2013 року. Об`єкт нерухомого майна житловий будинок, а саме 46/100 часток двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші 54/100 частки належать сусідам: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /Витяг №15075838/

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживають за адресою по АДРЕСА_2 .

Відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 погрожує колишній дружині та доньці виселенням, мотивуючи тим, що він є одноособовим власником житла.

Зважаючи на таку поведінку відповідача, позивачі звернутися в суд за захистом свого права власності.

Ухвалою від 10.05.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.

У підготовче засідання позивачі не з`явились, подали заяви про слухання справи в їхню відсутність, позовні вимоги підтримують.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, 20.06.2023 року подав в суд письмову заяву, якою позов визнав. Просив провести розгляд справи без його участі.

У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу, без фіксування судового засідання.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріалами справи, приймаючи визнання позову відповідачем, дослідивши подані докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення по суті спору у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.05.2020 року шлюб між ними було розірвано.

Співпозивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є їх донькою.

Предметом позову є право спільної сумісної власності на 46/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №083303 від 20.12.2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2013 року №15075838 власником 56/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , ІНПП НОМЕР_1 .

Даний об`єкт нерухомого майна набутий за час спільного проживання сторін.

Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №120973 від 21.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані сторони ОСОБА_3 з 10.04.2002 року, ОСОБА_1 з 23.11.1999 року та ОСОБА_2 з 31.01.2006 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 постійно проживали та на даний час проживають за цією адресою.

Власник та одночасно відповідач по справі ОСОБА_3 визнавши позов, підтвердив право спільної сумісної власності позивачів на частку в нерухомому майні.

Суд приймає визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст.355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Режим спільної сумісної власності визначено у статтях 368-372 ЦК України, 60-74 СК України.

За ст. 368, 369 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Також, виходячи зі змісту ст. 368 ЦК України, можна вирізнити два види спільної сумісної власності за ознакою суб`єктного складу: а) спільна сумісна власність подружжя; б) спільна сумісна власність членів сім`ї.

За ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між суб`єктами.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року, п. 17 роз`яснив, що, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Способом захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права власності.

Сторони ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

29.07.1999 року було здійснено продаж цієї квартири за 16773грн.

Того ж дня, 29.07.1999 року, ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу квартиру на АДРЕСА_4 за 6937грн.

В подальшому 26.08.1999 року ОСОБА_3 уклав договір міни житла, згідно якого здійснив обмін квартири за адресою АДРЕСА_4 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені обставини дають підставу для висновку, що у придбання квартири за адресою АДРЕСА_4 були вкладені спільні кошти сторін і сторони набули права спільної сумісної власності на квартиру, яка в подальшому обміняна на квартиру за спірною адресою.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. Заявлений позов слід задовольнити.

ст.ст.12, 14, 81, 141, 200, 206, 247, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) право спільної сумісної власності на 46/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входять приміщення : сходова клітка 1-1 площею 12,4кв.м, житлова кімната 1-2 площею 32,8кв.м, сходова клітка 1-3 площею 7,9кв.м, житлова кімната 1-4 площею 32,8кв.м, комірка 1-5 площею 11,1кв.м, коридор 1-6 площею 9,8кв.м, санвузол 1-7 площею 3,4кв.м, житлова кімната 1-8 площею 17,5кв.м, гардеробна 1-9 площею 9,7кв.м, сходова клітка 1-10 площею 9,6кв.м, вбиральня 1-11 площею 0,7кв.м, кухня 1-12 площею 15,3кв.м, санвузол 1-13 площею 3,7кв.м, гараж І площею 31,3кв.м, хвіртка №2, ворота №3. Загальна площа частки 197,9кв.м, житлова площа 83,0кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.07.2023 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська