П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року м. Київ

Справа №757/28659/21-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/1633/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Ільєвої Т.Г., 06 жовтня 2022 року в м. Києві, повний текст рішення складений 06 жовтня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНІЛОН» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В

У травні 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому просив:

- стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 :

- за Договором №SAMDN6045 від 19.11.2012: 400000,00 грн (вклад) +612 864,50 грн (18% річних) + 84328,77 грн (3% річних) +679572,62 грн (інфляційні втрати);

- за Договором № SAMDN8894 від 05.04.2013: 460000,00 грн (вклад) +673742,47 грн (18%річних) +96978,08 грн + 781508,51 грн (інфляційні втрати);

- за Договором № SAMDN8461 від 06.03.2013: 500 доларів США (вклад, при курсі НБУ 27.45 еквівалент 13 725 грн.) + 349,32 доларів США (при курсі НБУ 27,45 еквівалент 9588,83 грн, 8,5%річних) +105,41 доларів США (при курсі НБУ 27,45 еквівалент 2893,50 грн, 3 річних);

- за Договором №SAMDN8415 від 29.02.2012: 5500 доларів США (вклад, при курсі НБУ27.45 еквівалент 150975 грн) + 3808,74 доларів США (при курсі НБУ 27.45 еквівалент 104549,91 грн, 7,5% річних) +1159,52 доларів США (при курсі НБУ 27,45 еквівалент 31828,82 грн, 3% річних);

- за Договором депозиту від 14.03.2014: 1570000,00 грн (вклад) + 2033945,75 грн (18 % річних) + 330990,41 грн (3% річних) + 2667322,51 грн (інфляційні втрати).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем з відповідачем 19.11.2012, 05.04.2013, 06.03.2013, 29.02.2012, 14.03.2014 були укладені договори депозиту.

15 травня 2014 року ПАТ «ПриватБанк» виніс рішення про припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії «Кримське регіональне управління «ПАТ Комерційного банку «ПриватБанк». Доступ клієнтів до інформації на особистому кабінеті Приват24 обмежено. Інформація відсутня й по сьогоднішній день, але свого часу позивач встиг зробити знімок екрану з даними зі свого особистого електронного кабінету.

Позивач неодноразово звертався до банку з проханням розблокувати рахунки, розірвати договори та повернути суму банківських вкладів з нарахованими процентами, проте банк відмовляв у зв'язку з припиненням діяльності на території тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та неможливістю здійснення банківського регулювання та нагляду на зазначених територіях.

Листом від 30 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовився повертати грошові кошти позивачу. Таку бездіяльність Банку що полягає у неповерненні вкладу з відсотками позивач вважає незаконною та відповідно до положень ст. 1061 ЦК України, просить суд стягнути вклади та нараховані проценти на банківські вклади.

Окрім цього зазначає, що Банк на першу вимогу вклад не повернув, а продовжував безпідставно утримувати та користувався чужими грошовими коштами - депозитом позивача - в період з 15.05.2014 по 24.05.2021 року (день, який передує зверненню до суду), тому позивач вважає, що саме на цей період Банк прострочив виконання свого грошового зобов'язання. І саме за цей період позивач просить стягнути з відповідача 3% річних.

Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

З врахуванням того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повертає вклади та нараховані відсотки, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНІЛОН» про стягнення грошових коштів - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 заборгованість, за договорами банківських вкладів,а саме:

за Договором №SAMDN6045 від 19.11.2012 суму вкладу у розмірі 400000, 00 грн;

за Договором №SAMDN6045 від 19.11.2012 року за період з 19.11.2012 року по 24.05.2021 року, відсотки у розмірі 477852, грн;

за Договором №SAMDN8894 від 05.04.2013 суму вкладу в розмірі 460000, 00 грн;

за Договором №SAMDN8894 від 05.04.2013 року за період з 05.04.2013 року по 24.05.2021 року, відсотки у розмірі 546946, 29 грн;

за Договором №SAMDN8461 від 06.03.2013 року суму вкладу у розмірі 500, 00 дол США;

за Договором №SAMDN8461 від 06.03.2013 року за період з 06.03.2013 року по 24.05.2021 року, відсотки у розмірі 281, 24 дол США;

за Договором № SAMDN8415 від 29.02.2012 року (SAMDN0197) суму вкладу у розмірі 5500 дол. США;

за Договором № SAMDN8415 від 29.02.2012 року (SAMDN0197) за період з 29.02.2012 року по 24.05.2021 року, у розмірі 2742, 83 дол. США;

за Договором №SAMDNWFD700 від 14.03.2014 року, суму вкладу у розмірі 1570000, 00 грн;

за Договором №SAMDNWFD700 від 14.03.2014 року, за період з 14.03.2014 року по 24.05.2021 року, відсотків у розмірі 1655081, 09 грн.

Стягнуто на користь держави з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 11350,00 грн.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено, що між ним та банком виникли договірні відносини на підставі договору банківського вкладу та відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання із повернення вкладу та сплати процентів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд прийшов до висновку, що розрахунок наданий відповідачем є більш вірним та співмірним, а тому стягнення вкладів та нарахованих процентів підлягає задоволенню, у відповідності до розрахунку представника відповідача.

Однак, зауважив, що відповідно до Витягу з електронного Додатку № 1 до Договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014 з інформацією щодо особи ОСОБА_1 від 16.08.2021 року визначена сума відсотків по кожному спірному Договору станом на дату переведення боргу - 17.11.2014 року, а відтак розрахунок відсотків слід викласти у наступному вигляді з урахуванням визначених відсотків у Витязі з електронного Додатку №1 до Договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014.

Стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд вважав вказані вимоги неправомірними, оскільки позивач не сформував свою позицію, коли і яким чином звертався до відповідача про повернення коштів, та не надав доказів, які б спростовували зазначене, суд застосував строки позовної давності за клопотанням відповідача та відмовив в даній частині вимог.

Не погодилось із вказаним судовим рішенням АТ КБ «ПриватБанк», 28 листопада 2022 року представником Банку подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача вказує на те, що АТ КБ «ПриватБанк» з 17.11.2014 не несе зобов'язань за цими договорами банківського вкладу, а ТОВ ФК «Фінілон» є новим боржником за такими договорами. Зазначає, що за таких обставинправа позивача у даній справі відповідачем (АТ КБ «ПриватБанк») на цей час не порушуються та не оспорюються, а тому не вбачається правових підстав для задоволення позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк». Однак, суд першої інстанції розглядаючи дану справу взагалі не прийняв до уваги наведені пояснення та надані Банком докази.

Представник також звертає увагу на те, що докази на підтвердження надання позивачем згоди у вигляді «мовчазної згоди» наявні у матеріалах справи та доводять правомірність дій Банка, а тому в межах розгляду даної справи суду необхідно встановити факт порушення невизнання чи оспорення прав і інтересів позивача саме вказаним ним у позові відповідачем, який, як вважає Банк, є неналежним. Заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Таким чином, вважає, що ними надані достатні та належні докази на підтвердження факту відсутності будь-яких невиконаних зобов'язань АТ КБ «ПриватБанк» перед позивачем за договорами банківського вкладу на момент подання позову до суду.

Стосовно нарахування та стягнення відсотків, представник АТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що оскільки з 17.11.2014 Банк не є боржником за договорами, які є предметом спору, отже відсутні підстави для нарахування та стягнення з Банку відсотків, які нараховані позивачем.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача - Кобзар Ю.В. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 листопада 2012 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір № SAMDN6045 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 400000, 00 грн, строк вкладу з 19 листопада 2012 року по 19 листопада 2013 року, процентна ставка 18% річних особовий рахунок по вкладу: № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.6 Договору, якщо по закінченню строку вкладу Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк.

05 квітня 2013 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір № SAMDN8894 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 460000, 00 грн, строк вкладу з 05 квітня 2013 року по 05 квітня 2014 року, процентна ставка 18% річних, особовий рахунок по вкладу: № НОМЕР_2 , відсотки зараховуються на карту/рахунок: № НОМЕР_3 .

Відповідно до п.6 Договору, якщо по закінченню строку вкладу Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк.

06 березня 2013 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали Договір №SAMDN8461 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 500, 00 доларів США, строк вкладу з 06 березня 2013 року по 06 березня 2014 року, процентна ставка 8,5% річних, особовий рахунок по вкладу: № НОМЕР_4 , відсотки зараховуються на карту/рахунок: № НОМЕР_5 .

Відповідно до п.6 Договору, якщо по закінченню строку вкладу Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк.

29 лютого 2012 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали Договір № SAMDN8415 про оформлення депозиту на наступних умовах: сума вкладу 5500,00 доларів США, строк вкладу з 29 лютого 2012 року по 29 червня 2012 року, процентна ставка 7,5% річних, особовий рахунок по вкладу: № НОМЕР_6 , відсотки зараховуються на карту/рахунок: № НОМЕР_7 .

Відповідно до п. 3 Договору, якщо по закінченню строку вкладу Клієнт не заявить Банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк.

14 березня 2014 року з карти для виплат НОМЕР_8 переведено 1570000,00 грн на депозитний рахунок НОМЕР_9 ., сума вкладу 1570000,00 грн; строк вкладу з 14 березня 2014 року по 14 вересня 2014 року процентна ставка 18% річних.

15 травня 2014 року ПАТ «ПриватБанк» виніс рішення про припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії «Кримське регіональне управління «ПАТ Комерційного банку «ПриватБанк».

28 квітня 2021 року ОСОБА_1 листом з описом вкладення направив заяву до АТ КБ «ПриватБанк», в якій просив повернути всі грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках АТ КБ «ПриватБанк» відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з копією договору від 17 листопада 2014 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» з ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» про переведення боргу, з додатковою угодою до нього від 18 листопада 2014 року, на підставі згоди кредиторів, отриманої ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною цього договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» переводить, а ТОВ «ФК «Фінілон» приймає на себе виконання зобов`язань по виплаті грошових коштів, що виникли на підставі депозитних договорів і договорів банківського обслуговування згідно з переліком (додаток № 1). Зобов`язання по виплаті грошових коштів, які переводяться на ТОВ «ФК «Фінілон», виникли з депозитних договорів та договорів банківського обслуговування (додаток № 1), які укладені структурними підрозділами ПАТ КБ «ПриватБанк», що здійснюють діяльність на території АР Крим.

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 16 серпня 2021 року, АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує виконання банком в повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ ФК «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_1 відповідно до договору переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року та витягу з електронного додатку до цього договору. Сума коштів, зазначена у витягу з електронного додатку, включає, зокрема, нараховані проценти по вкладу на дату переведення боргу.

Згідно з витягом з електронного додатку розмір грошових коштів, які підлягають до сплати боржником кредитору ОСОБА_1 за договором SAMDN6045 складає 408569,86 грн, за договором SAMDN8894 складає 467271,77 грн, за договором SAMDN8461 складає 504,24 дол США, що еквівалентно 7732,83 грн, за договором SAMDNWFD700 складає 1587807,67 грн, за договором SAMDN8415 (SAMDN0197) складає 5554,24 дол. США, що еквівалентно 85177,68 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту існування між сторонами договірних відносин та порушення відповідачем, як банківською установою, своїх обов`язків по поверненню позивачу суми депозитних вкладів та нарахованих на цю суму відсотків.

Разом з цим, суд прийшов до висновку, що розрахунок наданий відповідачем є більш вірним та співмірним, а тому стягнення вкладів та нарахованих процентів підлягає задоволенню, у відповідності до розрахунку представника відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч. 3 ст. 1058 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Частинами 5, 6 ст. 1061 ЦК України передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 176 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, встановивши, що банк не спростував факт укладення із ОСОБА_1 договорів про оформлення депозиту та внесення позивачем коштів за вказаними договорами, та те, що АТ КБ «ПриватБанк», як боржник у зобов`язанні, не надало суду доказів виконання зобов`язань за укладеними з позивачем договорами, а саме повернення коштів та сплати процентів за їх користування, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача суми вкладів та нарахованих процентів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» укладений договір про переведення боргу за «мовчазною згодою» позивача - кредитора, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» стало боржником за спірними договорами банківського вкладу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст. 513 цього Кодексу.

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на те, що договори між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладені у письмовій формі, вони містять умови про їх двостороннє волевиявлення, то передбачені ст. 205 ЦК України положення про мовчазну згоду не можуть бути застосовні до правовідносин сторін у цій справі.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 757/64382/17 (провадження 61-9229св21).

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_1 згоди на переведення боргу від АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» за договорами банківських вкладів, договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, укладений між банком та ТОВ «ФК «Фінілон», не створює правових наслідків для позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме АТ КБ «ПриватБанк», а не ТОВ «ФК «Фінілон», є належним відповідачем у справі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20та постанові Верховного Суду у справі №757/53371/20-ц від 24 травня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги про застосування судом першої інстанції норм права без врахування висновку щодо застосування норм правау подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), на увагу не заслуговують, оскільки оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не суперечить цим висновкам.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем не оскаржується, очевидних вимог порушення законодавства в цій частині не вбачається, а тому, в силу ст. 303 ЦПК України, в цій частині рішення суду перегляду апеляційним судом не підлягає, так як виходить за межі апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати при зверненні з апеляційною скаргою, компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 04 липня 2023 року.