29.12.2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/6978/23

Провадження № 2/642/1901/23

29 грудня 2023 року

м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Петрова Н.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , який було накладено Ленінським ВДВС у м.Харкові, обтяження №20281450, зареєстроване 05.05.2017 у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника №51329656.

Ухвалою суду від 11.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, так як позивачем до позовної заяви не додано документів, на підставі яких накладено арешт на нерухоме майно (рішення суду, судовий наказ, постанова тощо), не конкретизовано на яке саме майно боржника накладено арешт та адвокатський запит, який направлявся на адресу Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України.

Позивачу надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали суду, яку 11.12.2023 року отримано позивачем.

У встановлений судом строк станом на 29.12.2023 року, недоліки позовної заяви не усунені, а саме: суду не надано документів, на підставі яких накладено арешт на нерухоме майно (рішення суду, судовий наказ, постанова тощо), не конкретизовано на яке саме майно боржника накладено арешт та адвокатський запит, який направлявся на адресу Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Згідно з ч. 3ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цьогоКодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністрерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна підлягає поверненню позивачу.

У відповідності до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.175,177,185, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Наталя ПЕТРОВА