головуючий у суді І інстанції Василишина В.О.
провадження № 22-ц/824/6496/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.С.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Філіпової Оксани Вікторівни на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської областіз цим позовом, у якому просить:

визнати незаконним її звільнення з посади машиніста з прання та ремонту одягу - 0,5 ставки 2 тарифного розряду Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області з 30 листопада 2021 року та поновити її на посаді з 01 грудня 2021 року;

стягнути з Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі посадового окладу, який станом на день подання позову становить 1 455 грн, а у подальшому стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу по день винесення судового рішення;

стягнути з Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області на свою користь відшкодування моральної шкоди у розмірі - 20 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є інвалідом з дитинства, з 14 жовтня 2021 року їй первинно встановлено другу групу інвалідності. Відповідно до висновків МСЕК позивач може працювати у створених умовах.

У червні 2021 року позивач закінчила навчання в школі-інтернат № 26 Дніпровського району міста Києва та вирішила розпочати свою трудову діяльність.

Відповідно до наказу Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області № 62-ос від 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року прийнято на посаду машиніста з прання та ремонту одягу - 0,5 ставки 2 тарифного розряду за строковим трудовим договором на 3 місяці з тривалістю робочого часу 18 годин на тиждень.

На підставі наказу Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області № 83-ос від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням повноліття встановлено тривалість робочого часу 20 годин на тиждень.

За період здійснення трудової діяльності позивач сумлінно та чесно виконувала свої трудові обов`язки, дотримуючись правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни. У цілому колектив центру ставився до позивача з порозумінням та намагався допомогти. Разом з тим, під час роботи позивач зіткнулася також з цькуванням з боку деяких працівників, що вплинуло на її емоційний стан та призвело до замкнутості. Під тиском деяких працівників Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області роботодавець прийняв рішення про звільнення позивача із займаної посади. Так, 29 листопада 2021 року керівник центру Трачук О.С. примусив позивача написати заяву про звільнення з роботи. Написання вказаної заяви не відповідало волевиявленню позивача, оскільки вона хотіла продовжувати працювати й далі.

Наказом виконуючого обов`язки директора - першого заступника директора Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області Трачука О.С. № 94-ос від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади машиніста з прання та ремонту одягу - 0,5 ставки 2 тарифного розряду по закінченню строку трудового договору згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

Звільнення із займаної посади позивач вважає незаконним, оскільки роботодавець змусив позивача подати заяву про звільнення, при звільнення не було добровільним та не відповідало її волі.

Внаслідок незаконного звільнення позивачу завдано моральну шкоду, що полягає у психоемоційному стресі та моральних стражданнях викликаних порушенням її трудових прав. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 20 000 грн. З підстав поновлення трудових прав позивач звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення мотивовано тим, що позивач прийнята на роботу за строковим трудовим договором на три місяці та у заяві про прийняття на роботу зазначила про це. Із заявами про продовження строкового договору позивач до відповідача не зверталася, 29 листопада 2021 року написала заяву про звільнення. Доказів чинення тиску на позивача щодо написання заяви про звільнення суду не надано. У цьому випадку підставою припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Філіпова О.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду про відмову у задоволенні позову є помилковим та не відповідає обставинам справи, а також судом не прийнято до уваги той факт, що трудовий договір з позивачем не укладався, оскільки на момент прийняття на роботу позивачу ще не виповнилося 18 років, тому і звільнення з посади за закінченням строку трудового договору згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України не могло відбутися.

Розірвання трудового договору з ініціативи працівника припустимо у разі, коли подача заяви про звільнення була добровільним його виявленням, але роботодавець змусив позивача написати заяву про звільнення.

Також позивач вважає, що відповідач безпідставно звільнив позивача, проти її бажання, внаслідок чого у неї виник психоемоційний стрес. Позивачу завдано моральну шкоду тим, що, розраховуючи на виконання роботодавцем своїх обов`язків, позивач покладала певні надії.

Від представника Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області - Міщенка О.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що твердження позивача про те, що трудовий договір з нею не укладався спростовується письмовими доказами, які наявні у матеріалах справи.

Також відповідачем повідомлено про прийняття на роботу ОСОБА_1 територіальний орган Державної податкової служби та відповідно до вимог статті 48 КЗпП України заведена трудова книжка.

Перед прийняттям позивача на роботу сторонами погоджений конкретний строк, на який позивач працевлаштовувалась (3 місяці). Указаний строк зазначений відповідачем у наказі про прийняття на роботу.

Позивач не заперечує факт перебування у трудових відносинах з позивачем, не оспорювала та не оскаржувала накази про прийняття на роботу за строковим трудовим договором на 3 місяці та наказ про звільнення з роботи у зв`язку із закінченням строкового трудового договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 написала заяву про прийняття на роботу до Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області за строковим трудовим договором на три місяці з 01 вересня 2021 року з тривалістю робочого часу 18 годин на тиждень (а.с. 22).

Відповідно до наказу Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області № 62-ос від 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитину з інвалідністю, з 01 вересня 2021 року прийнято тимчасово на посаду машиніста з прання та ремонту одягу - 0,5 ставки 2 тарифного розряду Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області за строковим трудовим договором на 3 місяці з посадовим окладом - 1 455 грн. 00 коп., тривалістю робочого тижня - 18 годин, режим роботи з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. (а.с. 23).

У зв`язку з прийняттям на роботу вперше на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міським центром комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області заведено трудову книжку серії НОМЕР_1 та внесено відповідний запис про прийняття на роботу (а.с. 19-21).

На момент прийняття на роботу позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була неповнолітня.

Наказом Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області від 13 жовтня 2021 року № 83-ос ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , машиністу з прання та ремонту одягу - 0,5 ставки 2 тарифного розряду Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю, що працює за строковим трудовим договором з 15 жовтня 2021 року встановлено робочий час 20 годин на тиждень з режимом роботи з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. (а.с. 70).

29 листопада 2021 року ОСОБА_1 написала заяву про звільнення з 30 листопада 2021 року з посади машиніста з прання та ремонту одягу - 0,5 ставки 2 тарифного розряду у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (а.с. 24).

Наказом Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області від 29 листопада 2021 року № 94-ос ОСОБА_1 , машиніста з прання та ремонту одягу - 0,5 ставки 2 тарифного розряду Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського району Київської області, що працювала тимчасово за строковим трудовим договором, 30 листопада 2021 року звільнено з посади по закінченню строку трудового договору згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України (а.с. 25).

ОСОБА_1 є особою з другою групою інвалідності, встановленою з 14 жовтня 2021 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 1083403, причина інвалідності: інвалідність з дитинства, висновок щодо умов та характер праці: може працювати у створених умовах (а.с. 17).

Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною 3 статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що трудовий договір з позивачем не укладався, оскільки на момент прийняття на роботу позивачу ще не виповнилося 18 років.

Перевіривши вказані доводи, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу).

На час укладення трудового договору (01 вересня 2021 року) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була неповнолітньою.

Однак, трудовий договір з ОСОБА_1 оформлений наказом роботодавця, на підставі її заяви про прийняття на роботу (а.с. 22-23).

Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє указані доводи апеляційної скарги щодо не укладення трудового договору з позивачем, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачем виконані вимоги пункту 5 частини 1 статті 24 КЗпП України.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Строк, на який працівник приймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення його строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Закінчення строкового трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

Позивача, яка займала посаду машиніста з прання та ремонту одягу, на підставі її заяви призначено на цю посаду за строковим трудовим договором (з 01 вересня 2021 року на 3 місяці), як це визначено у наказі про прийняття на роботу від 31 серпня 2021 року.

Із наказом відповідача, де вказано, що працівника прийнято на роботу на умовах строкового трудового договору із зазначенням відповідного строку його дії, позивач ознайомлена під підпис.

Волевиявлення ОСОБА_1 на укладення строкового трудового договору підтверджується її заявою, у якій вона просила прийняти її на посаду машиніста з прання та ремонту одягу за строковим трудовим договором на 3 місяці з 01 вересня 2021 року.

З матеріалів справи не вбачається, що протягом дії договору позивач оскаржувала умови або ініціювала унесення змін і доповнень до нього, зокрема щодо строку його дії.

Оспорюваним наказом від 29 листопада 2021 року № 94-ОС позивача звільнено з посади за закінченням строку трудового договору згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

Колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що трудовий договір з позивачем припинився у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений, а звільнення позивача відбулося саме у силу закінчення строку трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Оскільки припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника, доводи позивача про чинення тиску зі сторони посадових осіб відповідача при написанні заяви про звільнення не мають правового значення у цьому випадку.

Колегія апеляційного суду вважає, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства і умов укладеного між сторонами трудового договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право позивача на працю відповідач не порушив.

Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від вимог про поновлення на роботі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю вимоги про поновлення на роботі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Філіпової Оксани Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду виготовлений 04 липня 2023 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська