Справа № 584/95/21
Провадження № 2/584/17/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2023 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 /в режимі відеоконференції/

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Путивльського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь завдану їй матеріальну шкоду в сумі 4000 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.08.2020 приблизно о 12 год. 00 хв. неподалік від господарства по АДРЕСА_1 відповідач без жодних на те причин, без сварок і попереджень, з особливою жорстокістю і прямим умислом, наніс їй тілесні ушкодження. Цього ж дня, через надзвичайно погане самопочуття позивач була змушена звернутися за медичною допомогою до КНП «Путивльська центральна районна лікарня». Того ж дня, 23.08.2020 позивач звернулася до Путивльського відділення Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень. По даному факту було порушено кримінальну справу.

В результаті таких дій позивача відповідачеві було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: садна правого ліктевого суглобу; осаджень: ззовні лівої вилиці та на передній поверхні шиї справа; синців: на правому плечі, на лівому надпліччі, на лівому плечі 5, над правою лопаткою, в ділянці правого кульшового суглобу, на правому колінному суглобі 3, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також у вигляді синця на тильній поверхні правої кісті з переміщенням на І палець правої кисті, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я більше 6 але не більше 21 дня, що підтверджується висновком експертизи № 202 від 10.09.2020.

Спричинені позивачеві тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування позивачем було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів 3000 грн; витрати на проїзд до м. Путивль та м. Білопілля - 1000 грн.

Окрім матеріальної позивачеві було заподіяно ще й моральної шкоди неправомірними діями відповідача, оскільки позивач зазнала фізичного болю, їй було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2021 справу прийнято до провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26.10.2022 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду по кримінальній справі № 584/1257/20 за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_1 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 12.01.2021 та ухвалу Сумського апеляційного суду від 17.11.2021.

Ухвалою суду від 06.03.2023 провадження у справі було поновлено.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній позов не визнав. Свою позицію відповідач обґрунтовував тим, що на підтвердження заподіяної позивачеві матеріальної шкоди у розмірі 4000 грн. нею було долучено до позову копії квитків та копії чеків з аптеки, які жодним чином не підтверджують заподіяну шкоду, оскільки не зрозуміло куди і навіщо вона виїжджала з с. В`язенка та немає причинного зв`язку між подіями, що відбулися 23.08.2020 та документами, які долучено позивачем на підтвердження заподіяння їй шкоди. Позивач зазначає, що понесла витрати на проїзд до м. Путивль та м. Білопілля, але причини, з яких вона їздила до цих міст, відповідачеві не відомі. Крім того, відповідач зазначав, що заявлена позивачем сума моральної шкоди є максимально завищеною та нічим не обгрунтованою. Посилаючись на зазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, а також стягнути з позивача витрати на правничу допомогу адвоката.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. При подальшому розгляді справи 25.12.2023 відповідач та його представник у судове засіданні не з`явилися, при цьому, представник відповідача направив на адресу суду письмову заяву, у якій просив подальший розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, позовних вимог не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 22.12.2020 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Судом встановлено, що 23 серпня 2020 року близько 12 години потерпіла ОСОБА_1 перебувала на вулиці, неподалік від господарства по АДРЕСА_1 та рубала дрібні гілки для дров. В цей час повз неї проходив ОСОБА_3 , і у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_1 . В ході цього конфлікту ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно сильно штовхнув ОСОБА_1 в праве плече, від чого остання впала на землю. Коли ОСОБА_1 лежала на землі, ОСОБА_3 схопив ОСОБА_1 за шию руками та почав душити, а в цей час рідні ОСОБА_3 підбігли до нього та завадили йому. Не зупинившись на скоєному, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 ногами наніс близько 3-4 ударів в область правого колінного суглобу та правого стегна. Після цього ОСОБА_3 взяв до рук дерев`яну палицю та наніс нею загалом близько 10 ударів по голові, обом рукам, плечам та тулубу ОСОБА_1 . В цей час, рідні ОСОБА_3 відтягнули його та на цьому конфлікт скінчився (а.с. 32-33).

В результаті таких дій обвинуваченого потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: садна правого ліктевого суглобу; осаджень: ззовні лівої вилиці та на передній поверхні шиї справа; синців: на правому плечі, на лівому надпліччі, на лівому плечі 5, над правою лопаткою,в ділянці правого кульшового суглобу, на правому колінному суглобі 3, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також у вигляді синця на тильній поверхні правої кісті з переміщенням на І палець правої кисті, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я більше 6 але не більше 21 дня.

Обвинуваченому ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вказаний вирок суду учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили 22.01.2021.

При цьому, як вбачається зі змісту зазначеного вироку, цивільний позов потерпілою у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальних витрат по справі не було.

У відповіді на адвокатський запит адвоката Латишевої В.О. від 07.06.2021 № 233 КНП «Путивльська міська лікарня» повідомила, що ОСОБА_1 24.08.2020 звернулася до приймального відділення закладу за медичною допомогою, хвора була оглянута лікарем ортопедом-травматологом. Діагноз: забій м`яких тканин голови, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок (а.с.61).

Як вбачається із копії довідки КНП «Путивльська міська лікарня» від 04.08.2021 24.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до приймального відділення закладу. Діагноз: забій м`яких тканин голови, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок. Було накладено гіпсову шину на праву кисть (а.с.65).

У відповіді на адвокатський запит адвоката Латишевої В.О. від 27.08.2021 № 321 КНП «Путивльська міська лікарня» повідомила, що ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КНП «Путивльська міська лікарня» в період з 23.08.2020 по 01.11.2020 не перебувала. 24.08.2020 о 10 год. звернулася до приймального відділення, де була оглянута лікарем-травматологом та черговим лікарем. Діагноз: забій м`яких тканин голови, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок. Було проведено рентгенологічне дослідження ліктьового, плечового та лучезапясного суглобів. Накладена гіпсова пов`язка (а.с.76).

Як вбачається із копії довідки КНП «Путивльська міська лікарня» від 31.08.2020 з 24.08.2020 по 31.08.2020 ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у лікаря-травматолога. Діагноз: забій м`яких тканин голови, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок (а.с.13).

З ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 13.10.2020, вартість проїзду 13,70 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 18.09.2020, вартість проїзду 13,00 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 15.09.2020, вартість проїзду 14,40 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Білопілля до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 25.08.2020, вартість проїзду 58,70 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Білопілля до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 25.08.2020, вартість проїзду 58,70 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 04.09.2020, вартість проїзду 12,70 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 09.09.2020, вартість проїзду 15,10 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до АС Білопілля, вбачається, що такий видано 25.08.2020, вартість проїзду 61,10 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до АС Білопілля, вбачається, що такий видано 25.08.2020, вартість проїзду 61,10 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 03.11.2020, вартість проїзду 13,00 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 21.12.2020, вартість проїзду 13,20 грн.; з ксерокопії квитка на автобус від АС Путивль до с. В`язенка, вбачається, що такий видано 18.01.2021, вартість проїзду 13,00 грн. (а.с. 18-22).

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви було додано копії чеків на придбання ліків та допоміжних засобів від 24.08.2020, 31.08.2020, 07.09.2020, 11.09.2020, 15.12.2020, 18.01.2021, а також квитанцію від 07.09.2020 № 560694 про сплату 700 грн. за обстеження (а.с.18-22).

Позивач вважає, що їй, як потерпілій від кримінального правопорушення, було завдано матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн., з них 3000 грн. - на придбання ліків та лікарських засобів, 1000 грн. - на проїзд до м. Путивль та м. Білопілля, а також моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 10000 грн.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Так, згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зі змісту ч. 1 ст. 1195 ЦК України видно, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Тобто, на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

При цьому, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ч. 3 ст.12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи те, що дії відповідача по заподіянню тілесних ушкоджень позивачу були встановлені вироком суду, який в частинні визнання його винним та призначення покарання набрав законної сили, тому відповідно до вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України обставини щодо того, що мали місце протиправні дії відповідача ОСОБА_3 щодо позивача ОСОБА_1 , внаслідок яких останній було заподіяно тілесних ушкоджень, не підлягають доказуванню та є обов`язковими для суду, що розглядає справу.

Відтак встановлено, і що в свою чергу не заперечувалось сторонами, що мала місце протиправна поведінка відповідача, внаслідок дій якого позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, встановлено причинно-наслідковий зв`язок між такою протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Отже, є вина відповідача, а тому й виник обов`язок таку відшкодувати.

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн., з них 3000 грн. - на придбання ліків і лікарських засобів та 1000 грн. - на проїзд до м. Путивль та м. Білопілля.

Щодо витрат на придбання ліків та лікарських засобів, суд зазначає наступне.

З наданих позивачем копій чеків вбачається придбання ліків різного призначення, проте будь-яких належних доказів на підтвердження необхідності та доцільності застосування придбаних ліків, у зв`язку з нанесенеми позивачеві тілесними ушкодженнями, відповідними рекомендаціями та призначеннями лікарів не надано.

В той же час, як вбачається із наданих позивачем копій медичних документів, позивач має ряд захворювань, які не пов`язані з нанесеними їй позивачем тілесними ушкодженнями та потребують в тому числі й медикаментозного лікування та лікування в умовах стаціонару, що зумовлює необхідність придбання лікарських засобів та проведення відповідних обстежень, а також у зв`язку з наявністю вказаних захворювань позивач неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (а.с. 14, 15, 17, 52-56, 66-72).

Таким чином, сам по собі факт придбання позивачем лікарських засобів за відсутності відповідних призначень лікарів з призначеними медичними препаратами, які необхідні для лікування позивача внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень відповідачем, виключає можливість суду перевірити надані позивачем чеки на предмет відповідності призначеному їй лікуванню.

З огляду на таке, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь 3000 грн. на придбання ліків і лікарських засобів, що узгоджується з правовою позицією щодо застосування норм права, викладеною у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 у справі № 643/7765/18, провадження № 61-16358св21.

Щодо витрат на проїзд до м. Путивль та м. Білопілля, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи медичного закладу, які б підтверджували необхідність прибуття позивача до м. Путивль та м. Білопілля у зв`язку з лікуванням.

Так позивачем було надано копії автобусних квитків про проїзд з с. В`язенка до м. Путивль та у зворотньому напрямку, придбані 04.09.2020, 09.09.2020, 15.09.2020, 18.09.2020, 13.10.2020, 03.11.2020, 21.12.2020, 18.01.2021 (а.с. 18-22).

В той же час, як вбачається із наданої позивачем довідки КНП "Путивльська міська лікарня" від 31.08.2020, ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у лікаря-травматолога з 24.08.2020 по 31.08.2021 (а.с.13).

Разом з тим, з наданих позивачем копій квитків вбачається, що вони придбані у період з вересня 2020 року по січень 2021 року, тобто вже після завершення позивачем курсу лікування.

З огляду на таке, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача вартості проїзду з с. В`язенка до м. Путивль та у зворотньому напрямку 04.09.2020, 09.09.2020, 15.09.2020, 18.09.2020, 13.10.2020, 03.11.2020, 21.12.2020, 18.01.2021,- задоволенню не підлягають.

Також відповідачем було надано копії двох квитків на автобус від АС Путивль до АС Білопілля, котрі придбано 25.08.2020 (вартість кожного 61,10 грн.), а також копії двох квитків на автобус від АС Білопілля до с. В`язенка, котрі придбано 25.08.2020 (вартість кожного 58,70 грн.) (а.с.19-20).

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , необхідність поїздки до м. Білопілля 25.08.2020 була зумовлена необхідністю проведення судово-медичного експертного дослідження у рамках кримінального провадження, у зв`язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень відповідачем ОСОБА_3 . При цьому, необхідність придбання другого квитка позивач ОСОБА_1 пояснила тим, що у зв`язку з поганим самопочуттям через заподіяні відповідачем тілесні ушкодження, у вказаній поїздці до м. Білопілля та у зворотньому напрямку її супровожувала дочка.

Як вбачається із матеріалів справи огляд потерпілої ОСОБА_1 проводився 25.08.2020 на підставі постанови дізнавача СД Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області Савостіна О.О. від 24.08.2020 судово-медичним експертом Білопільського районного відділення судово-медичної експертизи ОКЗ "Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи" (м. Білопілля, вул. Маяковського, 27) О.Кучеренко (а.с.12, 18).

Такі доводи позивача, на обґрунтування заявленої ним відповідної вимоги, є безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема з витрат, пов`язаних із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КПК України потерпілому оплачується проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КПК України граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З аналізу вказаних норм права можна дійти висновку, що процесуальні витрати у справі, відносяться до судових витрат пов`язаних із розглядом справи та можуть бути відшкодовані у порядку встановленому кримінальним процесуальним законодавством та можуть бути стягнуті у відповідному провадженні, а в даному випадку під час розгляду кримінальної справи.

Окрім цього, процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 розділу І КПК України.

Таким чином, зважаючи на викладене, а також беручи до уваги, що необхідність прибуття позивача ОСОБА_1 до м. Білопілля 25.08.2020 не була пов`язана з її лікуванням, у зв`язку з заподіяними їй відповідачем тілесними ушкодженнями, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача вартості проїзду від АС Путивль до АС Білопілля та від АС Білопілля до с. В`язенка 25.08.2020,- задоволенню не підлягають.

За таких обставин у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4000 грн. необхідно відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується ггрошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У ході розгляду справи суд встановив, що підставою для вимоги про відшкодування моральної шкоди є завдання такої шкоди відповідачем кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 125 КК України, за яке відповідач ОСОБА_3 був засуджений обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Такими діями відповідач завдав моральної шкоди позивачу, а відтак, за встановлених конкретних обставин справи, наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями та їх наслідками - моральною шкодою, суд дійшов висновку, що відповідач має обов`язок з відшкодування такої шкоди.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн позивач обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було завдано фізичного болю, спричинено тілесні ушкодження, було порушено її нормальний спосіб життя, оскільки вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я.

Суд враховує доводи позивача, зокрема, отримання нею легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, і як наслідок пережитий фізичний біль, душевні страждання, порушення звичних умов життя. Суд також враховує, що для захисту своїх права позивач змушена була звертатись до правоохоронних органів.

Суд також враховує і те, що відповідач поніс кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення щодо позивача, що в свою чергу також є відповідною сатисфакцією для позивача.

Відтак, з урахуванням встановлених конкретних обставин у справі, оцінюючи доводи позивача на обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, враховуючи характер та тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого щодо позивача як потерпілої, спричинені негативні наслідки, які були їй завдані неправомірними діями відповідача, фізичний біль, який в свою чергу викликав душевні страждання, порушення на певний період звичного ритму її життя, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 3500 грн., що відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу адвоката, котра надавалась відповідачеві.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а, отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (постанова КЦС ВС від 28 листопада 2018 р. у справі № 761/11472/15-ц; ухвала КЦС ВС від 08 липня 2020 року у справі № 213/4130/19).

Таким чином, ціна позову у даній справі складає 14000 грн., а заявлені позивачем позовні вимоги судом задоволено на 25 % ( 14000 грн. х 25 % = 3500 грн.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в силу вищевказаних положень ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України стягується з відповідача в дохід держави в розмірі пропорційно до задоволених вимог, а саме 227 грн. (908 грн. х 25 % = 227 грн.), а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо суми судового збору у розмірі 908 грн., котрий було сплачено позивачем при зверненні до суду з позовом, то суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що вказана сума судового збору може бути їй повернута ухвалою суду за її клопотанням, відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_3 по справі понесено судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2500 грн. (а.с. 34-37, 93).

Відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на таке, зважаючи на те, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволено на 25 %, тому в силу вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача пдлягає стягненню 75 % понесених відповідачем судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, що становить 1875 грн. (2500 грн. х 75 % = 1875 грн.).

Керуючись ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) 3500 грн. 00 коп. (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) на відшкодування моральнї шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 227 грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1875 грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.12.2023.

Суддя С.М.Токарєв