Ухвала

29 червня 2023 року

м. Київ

справа № 361/100/20

провадження № 61-8955ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на постанову Київського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта») на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн; стягнути із ОСОБА_1 а свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 419 114,59 грн.

Позов мотивовано тим, що 16 травня 2018 року близько 16 год. 45 хв. в місті Києві на бульварі Т. Шевченка, 12 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля потерпілого ОСОБА_2 - «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які зазнали механічних пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв укладений між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 договір добровільного страхування від 03 липня 2017 року № 28-0102-17-00167, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На основі рахунку № НОМЕР_3 від 29 травня 2018 року було складено страховий акт № ДККА-61171 від 14 червня 2018 року, розрахунок від 14 червня 2018 року, розпорядження про виплату страхового відшкодування від 14 червня 2018 року та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 422 770,04 грн. На підставі акта виконаних робіт № 893750 від 12 липня 2018 року було складено страховий акт № ДККА-61171/1 від 18 липня 2018 року, розрахунок та розпорядження про виплату страхового відшкодування від 18 липня 2018 року, визначено та сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 96 344,55 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом № АМ/2953877, ліміт за шкоду завдану майну становив 100 000 грн. Таким чином, в межах ліміту цивільно-правової відповідальності ТДВ «СТ «Домінанта», відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна відшкодувати понесені ним збитки в розмірі 100 000 грн. Оскільки полісом № АМ/2953877 не покриваються завдані збитки в повному розмірі, сума виплати страхового відшкодування, яку повинен сплатити ОСОБА_1 , складає 419 114,59 грн (519 114,59 - 100 000).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн. В частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 419 114,59 грн відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 травня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Українська страхова група» задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2021 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову ПрАТ «СК «Українська страхова група» до ОСОБА_1 і ухвалено в зазначеній частині нове судове рішення. Позов ПрАТ «СК «Українська страхова група» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» 87 148,17 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

15 червня 2023 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 17 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн.

Ціна позову в цій справі становить 519 114,59 грн (419 114,59 + 100 000) , що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн). Тобто справа № 361/100/20 не підлягає касаційному перегляду в силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку ПрАТ «СК «Українська страхова група» мотивувало тим, що об`єктом касаційного оскарження є неправильне застосування судом статті 993 Цивільного кодексу України у справах, пов`язаних зі спорами про стягнення фактичних витрат, здійснених за договорами добровільного страхування майна, тому з метою формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах необхідно відкрити касаційне провадження в цій справі.

Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. Тобто заявнику в касаційній скарзі необхідно обґрунтувати наявність актуальної правової проблеми, яка може бути вирішена за результатами касаційного перегляду справи.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявником не зазначено про неоднакове застосування касаційним судом (згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України саме його висновки, викладені в постановах, повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права) одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, що вказувало б на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики. Також заявником не обґрунтовано наявності актуальної правової проблеми у застосуванні норми права у подібних правовідносинах. Верховним Судом вже сформовано правозастосовчу практику в цій категорії справ.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів». Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на постанову Київського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення сплаченого страхового відшкодування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко