Справа № 442/5304/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1597/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

з участю: представника АТ «Універсал Банк»-адвоката Зеленої Н.Ю., представника ОСОБА_1 -адвоката Рісної Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу №442/5304/15-ц за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

05 серпня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 034-2008-563 від 05 березня 2008 року у розмірі 57000,42 доларів США, 3654,00 грн. понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 березня 2008 року позивач із відповідачем - ОСОБА_2 уклали кредитний договір №034-2008-563, відповідно до якого банк зобов?язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 55000 доларів США, а позичальник зобов?язується прийняти грошові кошти та повернути кредит, сплативши проценти за користування в розмірі 12,45 % річних у порядку, на умовах та в строки визначені цим Договором. Сторони також погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватись згідно умов договору. Відповідно до п.1.1. договору за користування коштів понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних. В договорі було визначено цільове призначення кредиту- на придбання майна, а саме, на трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено ряд додаткових угод.

05 березня 2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки для виконання зобов?язань за кредитним договором № 034-2008-563, який передбачає передачу в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, між банком та позичальником були укладені договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, а саме: договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки № 749 від 15 червня 2010 року, договір № 749 від 26 травня 2011 року, договір № 749 від 13 травня 2012 року. Однак відповідачем систематично не виконуються обов?язки за договором. Також сторонами було погоджено умови дострокового повернення кредиту.

Враховуючи вищенаведене в ОСОБА_2 утворився борг за Кредитним договором в розмірі 57000,42 (п`ятдесят сім тисяч сорок два центи) долари США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту - 209,77 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 51067,52 доларів США; відсотки - 5 704,99 доларів США; підвищені відсотки -18,14 доларів США.

05 березня 2008 року між ПАТ «Універсабанк» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 034-2008-563-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання усіх зобов`язань ОСОБА_2 .. Між банком та поручителем було укладено Додаткові угоди до Договору поруки від 05 березня 2008, а саме: Додаткова угода №1 до Договору поруки № 034-2008-563-Р від 05 березня 2009 року, Договір поруки № б/н від 15 червня 2010 року, Договір поруки № б/н від 26 травня 2011 року, Додаткова угода №б/н до Договору поруки № 034-2008-563-Р від 30 травня 2012 року.

30 грудня 2014 року позивач, у зв`язку з виникненням заборгованості в ОСОБА_2 , звернувся до поручителя з вимогою про виконання зобов`язань позичальника відповідно до умов Договору поруки. Проте вимога була пред?явлена неналежним чином, оскільки її відправлено за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , що підтверджується наявним у справі витягом з паспорту громадянина України та не одноразово засвідчувалось у договорах поруки.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №034-2008-563 від 05.03.2008 року у розмірі 57000,42 (п`ятдесят сім тисяч) 42 центи доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () судовий збір в розмірі 3654 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_1 , оскаржила представник позивача-адвокат Наталія Зелена.

В апеляційній скарзі зазначає, що Банк не погоджується з рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог та вважає, що позов підлягав до задоволення у повному обсязі, зокрема, не погоджується з висновком суду про відмову у стягненні боргу з поручителя. Стверджує, що моментом виникнення зобов`язання ОСОБА_2 щодо повернення усієї суми кредиту є момент пред`явлення банком вимоги від 19 травня 2015 року, дотримуючись шестимісячного терміну, а саме в липні 2015 року, банк в судовому порядку звернувся із позовними вимогами до боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 , чим дотримався вимог ст.559 ЦК України. Зазначене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справах №408/8040/12 та №202/4494/16-ц.

Просить рішення суду в частині відмови позовних вимог до поручителя ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

06 листопада 2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Рісного М.Б. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» ( правонаступник ПАТ «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року без змін, у зв`язку з безпідставністю доводів апеляційної скарги. Звертає увагу, що відзив подано після ознайомлення з апеляційною скаргою. Зазначає, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 після підписання договору поруки з ОСОБА_1 , неодноразово вносилися зміни до кредитного договору без будь-яких погоджень з ОСОБА_1 , а саме, вносилися зміни 15 травня 2010 року, 15 травня 2011 року, щодо збільшення розміру процентних ставок по кредиту, а також фіксація суми заборгованості по тілу кредиту та донарахованих відсотків за користування кредитом на відповідну дату. Також зазначає, що банком не було надіслано ОСОБА_1 на її адресу проживання будь-яких вимог про виконання зобов`язань за договором поруки та кредитним договором, хоча банк володів інформацією щодо її адреси проживання. Таким чином вважає, що не пред`явлення позивачем вимоги до ОСОБА_1 про виконання своїх зобов`язань за договором поруки у строки, визначені ст. 559 ЦК України, є наслідок припинення поруки і відповідно усіх зобов`язань останньої перед позивачем.

Заслухавши пояснення представника АТ «Універсал Банк»-адвоката Зеленої Н.Ю. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 -адвоката Рісної Ю.Б. на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 05 березня 2008 року між ПАТ«Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №034-2008-563 на суму 55000 доларів США.

Згідно умов договору, ОСОБА_2 зобов?язався прийняти грошові кошти та повернути кредит, сплативши проценти за користування в розмірі 12,45 % річних у порядку, на умовах та в строки визначені цим Договором, за користування коштів понад встановлений строк нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 37,35 % річних.

05 березня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 034-2008-563, відповідно до якого п. 1.1. передбачено, що іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, між банком та позичальником було укладено ряд додаткових угод, а саме: договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки № 749 від 15 червня 2010 року, договір № 749 від 26 травня 2011 року, договір № 749 від 13 травня 2012 року.

У зв`язку з неналежним виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, у нього утворилася заборгованість, яка станом на 20 лютого 2015 року становить 57 000,42 доларів США, яка складається з:

простроченої заборгованості по кредиту - 209,77 доларів США;

сума дострокового стягнення кредиту - 51067,52 доларів США;

відсотки - 5704,99 доларів США;

підвищені відсотки -18,14 доларів США.

Із копії вимоги та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що керуючись положеннями Основного Договору 19 травня 2015 року Банк направив ОСОБА_2 вимогу дострокового погашення кредиту, яку останнім виконано не було.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд виходив з тих підстав, що моментом виникнення зобов`язання ОСОБА_2 щодо повернення усієї суми кредиту є момент пред`явлення банком вимоги від 19 травня 2015 року (61 день після її пред`явлення) і лише по спливу цього строку позичальник вправі звертатися з вимогою до поручителя ОСОБА_1 . Без пред`явлення вимоги поручителю, у кредитора не виникло права, а у поручителя ОСОБА_1 відповідного обов`язку щодо виконання обов`язку за боржником.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно статті 612 Цивільного кодексу України ( далі по тексту ЦК) боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Відповідно до ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Згідно з частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не пред?явив вимогу ОСОБА_1 . Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 8 червня 2021 року у справі № 202/781/14-ц, умова договорів поруки про їхню дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та договором комісії не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні 2 частини 4 статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним.

Відповідно до умов кредитного договору № 034-2008-563, у разі невиконання кредитного зобов?язання, кредитором пред?являється вимога про дострокове повернення усього кредиту.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що моментом виникнення зобов?язання ОСОБА_2 щодо повернення усієї суми кредиту є момент пред?явлення банком вимоги від 19 травня 2015 (згідно із змістом даної вимоги 61 день після її пред?явлення) до позичальника ОСОБА_2 , в зв`язку з чим, лише після спливу даного строку позичальник вправі звернутися з вимогою до поручителя, в даному випадку до ОСОБА_1 , чого банком зроблено не було, а отже в останньої не виникло обов`язку щодо виконання зобов`язань за договору поруки разом з позичальником в солідарному порядку згідно судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_1 .

У решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2023 рокуне оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1;375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк