Провадження № 22-ц/812/670/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 червня 2023 року м. Миколаїв

справа № 487/4025/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником -

адвокатом Матвєєвим Вадимом Валерійовичем

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 24 квітня 2023 року суддею Притуляк І.О. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 28 квітня 2023 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1

про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позивач зазначав, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 лютого 2008 року його батьком є ОСОБА_1 21 серпня 2017 року він отримав хребетно-спинно-мозкову травму, у зв`язку з чим йому було встановлено інвалідність першої групи «А» з 04 грудня 2017 року по 01 грудня 2019 року та з 02 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року. Постановою КМУ № 390 від 30 березня 2022 року термін дії довідок про інвалідність до остаточного завершення війни та шість місяців потому. Мати його померла, а він проживає разом з бабою та дідом - батьками його біологічного батька, які є особами похилого віку та пенсіонерами за віком. Відповідач ОСОБА_1 , який офіційно є його батьком, є працездатним, працює та має стабільний дохід, отже може надавати йому матеріальну допомогу.

Посилаючись на те, що є особою з інвалідністю, потребує тривалого лікування, реабілітації та стороннього догляду, в умовах війни значно підвищилася вартість продуктів харчування, ліків, засобів гігієни, побутових товарів та товарів першої необхідності, а батько ОСОБА_1 має можливість надавати йому допомогу, просив стягнути з відповідача аліменти, з урахуванням уточнень позовної заяви, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову на період встановлення інвалідності.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, пославшись на отримання позивачем та його опікунами соціальних допомог від держави, зазначав, що з часу ухвалення судового рішення 18 лютого 2021 року про стягнення аліментів у розмірі 1/9 частини з усіх видів доходів, змінився його майновий стан, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , таким чином на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_4 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2023 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 грудня 2022 року на період встановлення ОСОБА_2 інвалідності. Також з ОСОБА_1 стягнуто 992, 40 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач має тяжке захворювання, потребує постійного стороннього догляду, систематичного лікування та тривалої реабілітації, а відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення змінити, зменшивши розмір стягнення аліментів до 1/12 частини його доходів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, врахувавши, що на утриманні відповідача перебувають троє членів його родини, порушив справедливий баланс на їх матеріальне забезпечення. При цьому апелянт послався на отримання позивачем ОСОБА_2 2 100 грн. соціальної допомоги, яка відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та на наявність у позивача можливості працювати, а саме - виконувати надомну працю, яка не потребує фізичного навантаження. Також зазначав, що доказів намагання знайти роботу позивачем не надано.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 та частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду про стягнення аліментів розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2008 року про надання дозволу на усиновлення.

Мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Біологічний батько позивача - ОСОБА_8 також помер.

21 серпня 2017 року ОСОБА_2 отримав тяжку хребетно-спино-мозкову травму, перелам VС6, забій спинного мозку, гематомієлія, Frankel A, порушення тазових функцій органів по типу затримки.

З 4 грудня 2017 року ОСОБА_2 є інвалідом першої групи «А» за загальним захворюванням строком до 1 грудня 2022 року. Доступна легка надомна ручна праця. Потребує постійного стороннього догляду.

Постановою КМУ № 390 від 30 березня 2022 року термін дії довідок про інвалідність до остаточного завершення війни та шість місяців потому.

З жовтня 2017 року ОСОБА_2 зареєстрований за місцем проживання його дідуся та бабусі - ОСОБА_9 ,1955 року народження, та ОСОБА_10 ,1957 року народження, які є непрацездатними особами за віком.

Згідно довідки Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 30 січня 2023 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує 2 100 грн. соціальної допомоги, як особа з інвалідністю. Допомога по догляду за ОСОБА_2 не оформлювалася.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечував, що є працездатною особою, має постійне місце роботи та стабільний дохід.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1278, у період з 15 по 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Миколаївській ЦРЛ з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст, І ст, ризик ІІІ ФК - ІІІ, гіпертонічний криз 15.06.20, ІХС - міокардіофіброз змішаного генезу з порушенням процесів збудливості, шлуночкова ЕССН-І.

Позиція апеляційного суду

Правовідносини батьків та повнолітніх доньки (сина), зокрема обов`язок батьків їх утримувати, регулюються статтями 198-201 СК України.

Відповідно до правил статті 198 СК батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту статті 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Згідно статті 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини (сина, доньки); стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (стаття 201 СК України).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність таких обставин, як непрацездатність ОСОБА_2 , як повнолітнього сина ОСОБА_1 ; потреби позивача у матеріальній допомозі та спроможність ОСОБА_1 утримувати сина, що відповідно до вимог статті 198 СК є підставою для стягнення аліментів.

Заперечуючи проти позову з тих підстав, що має на своєму у триманні трьох непрацездатних членів родини, права на матеріальне забезпечення яких на його думку порушуються, ОСОБА_1 не заперечував факту свого працевлаштування та не заперечував можливості надавати допомогу сину ОСОБА_2 , проте вважав за достатній розмір аліментів, які мають бути присуджені на утримання сина - 1/12 частину його доходів.

При цьому відповідач не надав суду жодних доказів про розмір свого доходу та доходу членів своєї родини.

За таких обставин апеляційний суд вважає недоведеною неможливість відповідача ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходів), як це визначено судом першої інстанції.

Також апеляційний суд враховує, що мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 померла, що унеможливлює забезпечення нею піклування про сина та надання будь-якої матеріальної допомоги.

Період стягнення аліментів - на період встановлення інвалідності ОСОБА_2 , також правильно визначено судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

Оскільки позивач при зверненні з позовом був звільнений від сплати судового збору, який рішенням суду першої інстанції стягнутий з відповідача на користь держави, а апеляційна скарга відповідача оплачена судовим збором, з урахуванням того, що рішення суду першої інстанції залишається без змін, судові витрати відповідача відносяться на його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Матвєєвим Вадимом Валерійовичем залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

Повний текст постанови виготовлено 03 липня 2023 року