П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Київ

Справа №761/38828/20

Провадження № 22-ц/824/13721/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду

м. Києва від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів.

Позов мотивований тим, що 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 уклав із АТ «Ідея Банк» договір строкового банківського вкладу фізичної особи «На старт»

№0-0608/144385, за умовами якого позивач передав відповідачу готівкові кошти

у депозит у сумі 20 000,00 грн. із терміном повернення 27 травня 2020 року разом із нарахованими процентами. 27 травня 2020 року позивач з`явився до Київського відділення №6 АТ «Ідея банк» за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 84, що була зазначене в договорі, як фактична адреса сторони банку, з метою отримати належні кошти, однак відділення виявилося зачиненим на ремонт. 29 травня 2020 року позивач знову прийшов до Київського відділення №6 за вказаною у договорі адресою (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 84), однак відділення було зачинене на ремонт. Оскільки наведені вище обставини перешкодили позивачу отримати належних готівкові кошти за договором, то ОСОБА_1 29 травня 2020 року звернувся до відповідача із вимогою про повернення готівкових коштів за договором, надіславши заяву про повернення коштів на адресу відповідача поштою. 04 червня 2020 року відповідач здійснив виплату належних готівкових коштів за договором у сумі 20 704,70 грн. через касу Київського відділення №6 АТ «Ідея банк». За наведених обставин, а саме у зв?язку із несвоєчасною видачею грошових коштів, позивач вважав, що його права споживача фінансових послуг були порушені відповідачем.

ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Ідея Банк» на свою користь 5 007,98 грн,

з яких: пеня - 4 969,13 грн, 3 % - 13,61 грн та збитки - 25,24 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суд ум. Києва від 16 липня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів прийнято до свого провадження. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У квітні 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки у відповідності до пункту 1.4. договору кошти повертаються шляхом видачі готівки через касу банку або на поточний рахунок вкладника, якщо такий є. Тобто умовами договору не було визначено, що ОСОБА_1 повинен зняти кошти лише у Київському відділені № 6. Кошти перебували на поточному рахунку позивача з 27 травня 2020 року у відповідності до умов договору.

У травні 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач зауважив, що сторони домовились, що вклад повертається вкладнику після закінчення його строку шляхом видачі готівкою через касу банку (пункт 1.4 договору). При цьому у розділі 4 «Реквізити та підписи сторін» договору строкового банківського вкладу від 27 лютого 2020 року зазначена фактична адреса АТ «Ідея Банк», а саме Київське відділення №6, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 84. Жодних умов про можливість зняття готівки клієнтом у інших відділеннях АТ «Ідея Банк» даний договір не містить, як не містить він і переліку таких відділень та їхніх адрес.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів відмовлено.

Рішення суду мотивоване відсутністю порушень банку щодо строку повернення депозитних коштів.

04 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04липня 2022 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі зміни адреси банку, що не заперечувалось відповідачем, що зазначена у договорі, суд першої інстанції зобов?язаний був дослідити чи були внесені зміни у договір в частині що стосується адреси. Депозитні кошти були повернуті відповідачем не у строк, встановлений договором, чим було порушено права позивача, як споживача банківських послуг.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 04 серпня 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Листом Київського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року витребувано із Шевченківського районного суд ум. Києва матеріали справи № 761/38828/20.

04 вересня 2023 року матеріали справи № 761/38828/20 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року задоволено та поновлено його. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

19 жовтня 2023 року представник АТ «Ідея Банк» - Трофімова Л. А. подала до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відзив мотивований тим, що вини АТ «Ідея Банк» у тому, що позивач не отримав вчасно свій депозит немає. Умовами договору не було визначено, що позивач повинен зняти кошти лише у Київському відділені № 6. Клієнт може знімати кошти у будь-якому відділенні банку. Кошти перебували на поточному рахунку позивача з 27 травня

2020 року, які він міг зняти у будь-якому відділені банку відповідача.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення позивача ОСОБА_1 та відповідача АТ «Ідея Банк», (а.с.106,107) про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлено, що 27 лютого 2020 року між ОСОБА_1 і АТ «Ідея Банк» укладено договір строкового банківського вкладу фізичної особи «На старт»

№0-0608/144385.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору сторони погодили, що вкладник передає, а банк приймає від вкладника кошти в сумі 20 000,00 грн. на строк до 27 травня 2020 року із сплатою 18% річних і зобов`язується повернути вкладнику суму вкладу та виплатити проценти на умовах та в порядку, які передбачені цим договором.

Згідно пункту 1.4 вказаного договору сума вкладу повертається після закінчення строку, вказаного в пункті 1.1 договору шляхом видачі готівкою через касу банку або на поточний рахунок вкладника, відкритий у банку.

27 травня 2020 року відповідно до умов укладеного 27 лютого 2020 року депозитного договору № D-0608/144385, сума вкладу та нараховані відсотки, після сплати податків, були в повному обсязі виплачені банком на рахунок НОМЕР_1 .

Як стверджує позивач, 27 травня 2020 року він з`явився до Київського відділення №6 АТ «Ідея Банк» за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців. 84, що була зазначена

в договорі, з метою отримання належних йому коштів, однак відділення виявилося зачиненим на ремонт.

Як стверджує позивач, 29 травня 2020 року він повторно з`явився до Київського відділення №6 АТ «Ідея Банк» за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 84, однак відділення було зачинене на ремонт.

29 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ідея Банк» з вимогою про повернення готівкових коштів за договором, надіславши відповідну заяву про повернення коштів на адресу відповідача засобами поштового зв?язку.

Вказану заяву відповідач отримав 03 червня 2020 року, що підтверджується відомостями оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про вручення рекомендованого поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором №088.

04 червня 2020 року АТ «Ідея Банк» здійснило виплату належних готівкових коштів за договором від 27 лютого 2020 року № 0-0608/144385у сумі 20 704,70 грн через касу Київського відділення №6 АТ «Ідея банк», що підтверджується заявою на видачу готівки №2383804.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією

і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі (частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час (частина перша статті 1075 ЦК України).

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) зроблено висновок, що «пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача. Разом з тим після ухвалення судового рішення Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 04 грудня 2014 року (справа № 320/9186/14-ц), яке набрало законної сили 25 березня 2015 року, розірвано договори банківського вкладу, тому між сторонами, кожним із вкладників та банком, припинилися договірні правовідносини з договорів банківського вкладу. Після ухвалення рішення про розірвання договорів банківського вкладу та набрання ним законної сили між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. Тобто з моменту набрання рішенням законної сили на вказані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак пеня відповідно до частини п`ятої статті 10 цього Закону не нараховується».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду зауважила, що дійсний зміст приписів частини п`ятої статті 10 Закону № 1023-ХІІ слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем та має рахуватися від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору. У такому разі згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону № 1023-ХІІ базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1058, 1061 ЦК України). Сама сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону № 1023-ХІІ. З урахуванням наведеного висновки судів першої та апеляційної інстанції про стягнення з банку пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі є помилковими».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року по справі № 757/24677/18-ц (провадження № 61-5125св22) зазначено, що: «У справі, що переглядається: за договором про депозитний вклад № Оn48631298 від 27 квітня 2005 року днем повернення депозиту є 28 липня 2005 року, тому він є припиненим з 28 липня 2005 року; у пункті 2 договору № Оn48631303 від 04 травня 2005 року, сторони домовились, що «сторони мають право достроково розірвати цей договір відповідно до діючого законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору», тому враховуючи подану ОСОБА_1 03 серпня 2005 року заяву про повернення коштів, зазначений договір вважається розірваним з 05 серпня 2005 року, на письмову вимогу вкладника; за таких обставин відсутні підстави для стягнення неустойки (пені) за порушення прав споживачів банківських послуг на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у зв`язку припиненням 28 липня 2005 року дії договору про депозитний вклад № Оn48631298, та розірванням договору про депозитний вклад

№ Оn48631303 з 05 серпня 2005 року, припинено правовідносини за цими договорами; суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог».

Встановивши, що умовами договору не було визначено, що ОСОБА_1 повинен зняти кошти лише у Київському відділені № 6 АТ «Ідея Банк», а також те, що

27 травня 2020 року відповідно до умов укладеного 27 лютого 2020 року депозитного договору № D-0608/144385, сума вкладу та нараховані відсотки, після сплати податків, були в повному обсязі виплачені банком на рахунок НОМЕР_1 , суд першої інстанції зробив правильний висновок, що позивачем не було доведено наявності вини АТ «Ідея Банк» у тому, що ОСОБА_1 не отримав вчасно свій депозит.

Аргументи заявника про те, що у несвоєчасній виплаті коштів є вина відповідача, Київський апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки позивач не був позбавлений можливості звернутись до іншого відділення АТ «Ідея банк» для отримання коштів. Аналіз змісту депозитного договору від 27 лютого 2020 року № D-0608/144385 не свідчить про те, що сторони у ньому узгодили те, що кошти можливо отримати лише за адресою: вул. Січових Стрільців, 84, м. Київ .

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року - без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постановити окрему ухвалу щодо судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І. В.

Клопотання мотивоване тим, що електронна копія судового рішення, що оскаржується, була надіслана судом першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень 30 травня 2023 року, а оприлюднена - 01 червня 2023 року, що за доводами заявника свідчить про зволікання з виготовлення судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для його внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вивчивши заявлене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про те, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу..

У частині десятій статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №800/500/16 (провадження №11-1156заі18) зазначено, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №800/500/16 (провадження №11-1156заі18) зазначено, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Доводи заявника щодо винесення окремої ухвали в порядку статті 262 ЦПК України, на переконання суду, є необґрунтовані.

Заявлене клопотання не свідчить про наявність підстав, за яких Київський апеляційний суд у порядку статі 262 ЦПК України має право постановити окрему ухвалу. Тому в задоволенні клопотання про постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна