справа № 756/3641/19 головуючий у суді І інстанції Диба О.В.
провадження № 22-ц/824/7336/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Близнюк Наталією Володимирівною, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Двадцять перша київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем - матір`ю ОСОБА_4 , та визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом з підстав того, що не має можливості прийняти спадщину у позасудовому порядку, оскільки пропустила строк для прийняття такої.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.04.2019 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Двадцять перша київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за заповітом - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Близнюк Наталію Володимирівну, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що дійсно, судові засідання 08 жовтня 2021 року та 30 листопада 2021 року були відкладені за клопотанням позивача через неможливість користуватися правничою допомогою, передбаченою ч. 1 ст. 15 ЦПК України. Позивач особисто відвідувала суд 08 жовтня 2021 року та 30 листопада 2021 року, про що свідчать подані нею клопотання. Належні повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а саме судові засідання, призначені на 06 червня 2022 року, 16 серпня 2022 року, 10 жовтня 2022 року, 18 листопада 2022 року, 18 січня 2023 року та 20 лютого 2023 року позивач не отримувала. Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц, наголошує, що конверти із судовими повістками, що повернулися на адресу суду без вручення, не можуть бути належними доказами вручення. Також вказує, що позивач доступним йому способом, а саме шляхом направлення повідомлень на електронну пошту суду, повідомляв суд про те, що він, побоюючись за своє життя та здоров`я, перебуває за кордоном, у зв`язку з чим просив відкласти розгляд справи.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції жодного разу не повернув клопотання позивача без розгляду у зв`язку з тим, що вони не були скріплені електронним цифровим підписом, не направляв позивачеві на електронну адресу ухвалу про відмову в задоволенні отриманого клопотання.

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивач не звертався із заявою про відкладення розгляду справи, призначеної на 18 листопада 2022 року. Проте зазначене спростовується роздруківкою відправленого клопотання про відкладення розгляду справи на електронну адресу суду першої інстанції 18 листопада 2022 року .

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Однак відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з такого.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції враховував повторну неявку позивача у судове засідання без поважних причин та неповідомлення ним про причини неявки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частини перша і друга статті 131 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

У відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Як вбачається з матеріалів справи, у судове засідання, призначене на 08 жовтня 2021 року позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази - розписка про розгляд справи (а.с.54).

Представник позивача - адвокат Близнюк Н.В. звернувся до суду із клопотанням, просив відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю прибуття представника у судове засідання через незадовільний стан здоров`я, доказів на підтвердження вказаних обставин клопотання не містить. Позивач клопотання представника підтримав, просив відкласти судове засідання.

У судове засідання, призначене на 30 листопада 2021 року позивач не з`явилась. Представник позивача - адвокат Близнюк Н.В. звернувся до суду із клопотанням, просила відкласти розгляд справи, посилалась на неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку з сімейними обставинами. Позивач клопотання представника підтримав, просив відкласти судове засідання. Вказані обставини свідчать про обізнаність сторони позивача про час та місце розгляду справи.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Двадцять перша київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, призначена на 02.02.2022 була знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Диби О.В. на лікарняному (а.с.76).

У судове засідання, призначене на 14 березня 2022 року позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.92).

Позивач направив на офіційну електронну адресу Оболонського районного суду м. Києва клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням воєнного стану на території України. Зазначене клопотання не скріплене кваліфікованим електронним підписом (а.с.95).

У судове засідання, призначене на 06 червня 2022 року позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази - конверт без вручення з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.102).

Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою суду, вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-233гс18 та постановах Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19, провадження № 61-2583св20, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20, провадження № 61-3782св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св21.

06 червня 2022 року позивач направив на офіційну електронну адресу Оболонського районного суду м.Києва клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовження дії воєнного стану на території України. Зазначене клопотання не скріплене кваліфікованим електронним підписом (а.с.108).

У судове засідання, призначене на 16 серпня 2022 року позивач не з`явився.

16 серпня 2022 року позивач направив на офіційну електронну адресу Оболонського районного суду м. Києва клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовження дії воєнного стану на території України та перебуванням позивача за кордоном. Зазначене клопотання не скріплене кваліфікованим електронним підписом. При цьому зі змісту клопотання вбачається, що позивачу відомо про дату призначення судового розгляду на 16 серпня 2022 року з інформації на сайті «Судова влада України» (а.с.117).

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Двадцять перша київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, призначена на 10.10.2022 була знята з розгляду у зв`язку з повітряними тривогами та реальною загрозою життю, здоров`ю та безпеці працівників та відвідувачів суду (а.с.133).

У судове засідання, призначене на 18 листопада 2022 року позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази - конверт без вручення з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.141).

Апелянт вказувала, що 18 листопада 2022 року направляла на адресу суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи.

Дійсно, у матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, призначеного на 18 листопада 2022 року, надіслане засобами електронного зв`язку о 08 годині 27 хвилин (а.с.148).

Поряд з цим, як вбачається зі штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду, вказане клопотання зареєстровано Оболонським районним судом м. Києва 18 листопада 2022 року о 09 год. 42 хв., тобто після того, як судове засідання, призначене на 18 листопада 2022 року було відкладено судом першої інстанції о 09 год. 18 хв. (а.с.146).

Таким чином, вказане клопотання судом першої інстанції не вирішувалося.

17 січня 2023 року о 17 годині 36 хвилин представник позивача - адвокат Близнюк Н.В. направила на офіційну електронну адресу Оболонського районного суду м. Києва клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням дії воєнного стану на території України. Зазначене клопотання не скріплене кваліфікованим електронним підписом (а.с.162-163).

У судове засідання, призначене на 18 січня 2023 року позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази - довідка про доставку 19 листопада 2022 року електронного листа «Судової повістки про виклик до суду в справі цивільній, про адміністративне правопорушення, іншій» до електронної скриньки представника позивача - Близнюк Н.В. (а.с.159).

Згідно з частиною п`ятою статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

У судове засідання, призначене на 20.02.2023 позивач повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази - конверт без вручення з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.178).

20 лютого 2023 року о 12 год. 10 хв. позивач направив на офіційну електронну адресу Оболонського районного суду м. Києва клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням дії воєнного стану на території України. Зазначене клопотання не скріплене кваліфікованим електронним підписом (а.с. 180-182).

Інші учасники в судове засідання, призначене на 20.02.2023, не з`явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи.

Отже, довід апелянта про те, що остання не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а саме судові засідання, призначені на 06 червня 2022 року, 16 серпня 2022 року, 10 жовтня 2022 року, 18 листопада 2022 року, 18 січня 2023 року та 20 лютого 2023 року спростовується матеріалами справи, а саме: розпискою (а.с.54), конвертами, що повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.102, 141, 178), довідкою про доставку електронного листа (а.с.159) та, зокрема, неодноразовими клопотаннями позивача та її представника про відкладення розгляду справи.

Посилання апелянтки на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц апеляційний суд до уваги не бере, оскільки правові висновки Великої Палати Верховного Суду були сформульовані щодо повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Натомість в даній справі містяться відомості щодо повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні положень пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України є належним врученням судової повістки, зважаючи, що поштова кореспонденція суду надсилалася на поштову адресу позивачки, повідомлену цією особою суду.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено, що сторона позивача була належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, призначеної, зокрема, на 18 листопада 2022 року, 18 січня 2023 року та 20 лютого 2023 року. У вказані призначені судові засідання ні ОСОБА_1 , ні її представник - адвокат Близнюк Н.В. не з`явилися, що свідчить про повторність неявки сторони позивача.

Заяву про розгляд справи за відсутності позивача до суду першої інстанції позивач чи її представник не подавали.

З огляду на вказане, залишивши позов без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судових засідань, призначених на 18 листопада 2022 року, 18 січня 2023 року та 20 лютого 2023 року позивачка повторно не з`явилася в судове засідання.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги, що наслідки повторної неявки позивача в судове засідання настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Таким чином, довід апелянтки про те, що суд першої інстанції жодного разу не повернув клопотання позивача без розгляду у зв`язку з тим, що вони не були скріплені електронним цифровим підписом, не направляв позивачеві на електронну адресу ухвалу про відмову в задоволенні отриманого клопотання у даному випадку висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

Апеляційний суд зазначає, що відповідний висновок про те, що особа зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі стосується особи, яка особисто звернулася до суду, чи належно повідомлена про розгляд справи за її участю.

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Апеляційний суд також зауважує, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

Поряд з цим колегія суддів бере до уваги, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позивач та її представник, неодноразово зверталися до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи у зв`язку з вимушеним перебуванням позивача за кордоном та введенням військового стану. При цьому жодного разу не заявляли клопотання про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, що б мало на меті утримання від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та демонстрування готовності брати участь на всіх етапах розгляду та скорочення періоду судового провадження.

Натомість, зі змісту клопотань позивача та її представника про відкладення розгляду справи вбачається, що позивачка та її представник позбавлені можливості брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою будь-яких власних технічних засобів через їх відсутність, з аналогічних причин направляють заяви до суду через різні електронні пошти з допомогою знайомих.

Апеляційний суд критично оцінює такі твердження сторони позивача, зважаючи на те, що, в матеріалах справи, зокрема, міститься поштова кореспонденція представника позивача - адвоката Близнюк Наталії Володимирівни, яка надсилалася нею на адресу суду першої інстанції за допомогою системи «Електронний суд» (а.с.70-72).

05 жовтня 2021 року офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували «Електронний кабінет», суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету» таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з частинами 4 - 7 ЦПК України ЄСІТС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів неможливості використання представником позивача підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Окрім того, у судовому засіданні на запитання члена колегії суддів апеляційного суду представниця позивачки не змогла пояснити апеляційному суду причини, які б перешкоджали позивачці створити електронну пошту та взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконфренції.

Таким чином, ураховуючи все вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про достатність підстав для залишення позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Двадцять перша київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за заповітом без розгляду є мотивованим та таким, що доводами апеляційної скарги не спростовується.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Близнюк Наталією Володимирівною, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року- залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова