Справа № 203/3238/23
Провадження № 2/0203/1136/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись з позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,

встановив:

В порядку, визначеному ст.33 ЦПК України, 14 червня 2023 року була розподілена позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою судді від 15 червня 2023 року вказана позовна заява була залишена без руху, оскільки позивачем не було надано документу про сплату судового збору, а надане позивачем платіжне доручення № 2767 від 19 серпня 2021 року про сплату судового збору в сумі 2 270 грн., було не прийнято судом оскільки воно було сплачено не на реквізити Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

На виконання ухвали суду від 15 червня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків. В ньому представник позивача зазначив, що позивачем до Іллічівського районного суду м. Маріуполя було подано позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 13 359,66 грн. та витрат зі сплаченого судового збору в розмірі 2 270 грн., однак станом на дату зміни територіальної підсудності справа не розглянута, рішення не винесене. Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», користуючись своїм правом на звернення до суду та захисту своїх прав, було змушене звернутися до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, у зв`язку із тим, що територіальна підсудність справ, що належали до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, на підставі Розпорядження Верховного Суду № 1/0-9-22 від 06.03.2022, була змінена на Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Позивач, посилаючись на позицію Верховного Суду, зазначає, що зміна територіальної підсудності судових справ в порядку ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не є підставою для повернення сплаченого судового збору, що передбачено статтею 7 Закону України «Про судовий збір» та, відповідно, не є підставою для повторної його сплати. Вважає, що позовна заява, подана до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська не може вважатися такою, що подана повторна, з огляду на наведене вище. Позивач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 в рамках справи № 170/129/21, пунктом 50 якої визначено, що «немає підстав вважати, що судовий збір при передачі справи за підсудністю іншому суду повинен сплачуватись повторно на рахунок того суду, де справа розглядається фактично. Перерозподіл сплачених коштів може здійснюватися ДСА України у визначеному нею порядку або у порядку, визначеному іншим компетентним органом держави».

Ознайомившись з вказаною заявою приходжу до наступного висновку.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.01.2023 в рамках справи № 170/129/21 є хибними, адже в рамках справи № 170/129/21 первісно позивач звернувся до Шацького районного суду Волинської області, ухвалою якого від 17.02.2021, цивільна справа направлена за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (п.3 Постанови ВС).

Тобто, цивільна справа № 170/129/21 дійсно була передана з одного суду до іншого і в такому разі судовий збір не повинен сплачуватись вдруге, оскільки в рамках даної справи, по суті, відбудеться повторна сплата судового збору за одні й ті самі вимоги.

Натомість, цивільна справа, що перебуває в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, містить інші обставини справи.

Це нова позовна заява, з якою Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звертається безпосередньо до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з урахуванням зміни територіальної підсудності згідно розпорядження Верховного Суду.

Даній справі присвоєний Єдиний унікальний номер із зазначенням коду Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 203/3238/23. Інакше кажучи, справа є абсолютно новою, а не переданою за підсудністю з одного суду до іншого.

У листі Верховного Суду № 1055/0/208-22 від 03.06.2022 зазначено, що вирішення питання щодо використання платіжного доручення про сплату судового збору при зверненні до суду, якому визначено територіальну підсудність справ, належить до компетенції суду, який має розглядати справу.

Згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, цивільна справа № 203/3238/23, не вважається такою, що передана з Іллічівського районного суду м. Маріуполя до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за правилами підсудності, визначеними ЦПК України, а тому копія платіжного доручення № 2767 від 19 серпня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 2 270 грн. не може використовуватись в рамках цієї позовної заяви, адже судовий збір був сплачений та зарахований в рамках цивільної справи № 264/8274/21.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку із тим, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконані, позов відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України вважається неподаним і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.9 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.175-177, 185 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування вважати не поданою та повернути позивачу.

Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко