Справа № 331/8141/23
Провадження № 2/331/2891/2023
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., в стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Концерну «Міські теплові мережі» Постольний О.Р. звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2023 року зазначену позовну заяву було залишено без руху з наступних підстав.

Позовну заяву подано до суду без дотримання вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, якими встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем пред`явлено позовні вимоги про стягнення заборгованості до двох відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є користувачами послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

В тому числі, в обґрунтування позовних вимог про стягнення із зазначених відповідачів заборгованості позивач посилається на положення ст. 322 ЦК України, якою передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Проте, відповідно до наданої позивачем у якості доказу на підтвердження викладених у позові обставин Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є ще дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому, зазначені особи не залучені до участі у справі у якості відповідачів, а також відсутні дані про їх законних представників.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог не наведено обставин, за яких позов у правовідносинах, які виникли з обов`язку власника утримання належного йому нерухомого майна, пред`явлено лише до кількох його співвласників.

Крім того, пунктом 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Однак, позов не містить його прохальної частини із викладом вимог щодо предмета спору до кожного із відповідачів.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом.

Згідно із ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України).

Зважаючи на те, що відповідачі у цій справі є співвласниками квартири, у яку, як зазначає представник позивача, Концерн «МТМ» надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідно до положень ст. 360 ЦК України, у кожного із співвласника існує обов`язок оплачувати надані у квартиру послуги у сумі, яка відповідає частці у праві спільної часткової власності, представник позивача у своєму позові не обґрунтував чому позовні вимоги заявлені ним лише до двох співвласників квартири.

Крім того, позовна заява не містить обґрунтування чому позовні вимоги не пред`являються до інших співвласників вказаної квартири, зокрема до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , або їх законних представників, якщо на момент виникнення заборгованості вони були неповнолітніми особами.

Для усунення зазначених вище недоліків ухвалою судді від 18 грудня 2023 року позивачу було надано строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу копії ухвали.

Вищевказану ухвалу було направлено Концерну «Міські теплові мережі» та представнику Постольному О.Р. в їх електронний кабінет. Відповідно до довідки про доставку електронного листа, Концерну «Міські теплові мережі» та представник позивача отримали вказану вище ухвалу суду 18 грудня 2023 року.

Між тим, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали заявником так і не було виконано вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 18 грудня 2023 року.

Відповідно до п. 2) ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Таким чином, виконати вимоги, які зазначені в ухвалі Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2023 року, позивач мав можливість у строк до 25 грудня 2023 року включно.

Станом на 28 грудня 2023 року за даними автоматизованої системи Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, від позивача заяв про усунення недоліків позовної заяви не надходило, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. При цьому в позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Необхідність конкретизації позовних вимог та їх обґрунтування обумовлені тим, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позовна заява подана без додержання вимог передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви позивачем не усунуто в повній мірі, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення позовної заяви відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун