Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1539/23
Справа № 279/5523/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Волкової Н.В., з секретарем Волкович Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №279/5523/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що згідно договору купівлі-продажу від 12.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С., являється власником частки нежилого приміщення магазину площею 32.5 м.кв., а саме коридор 1 пл. 9.6 м.кв., приміщення 2 пл. 9.4 м.кв., коридор 3 пл. 4.1 м.кв., туалет 4 пл. 05 м.кв., приміщення 5 пл. 8.9 м.кв. та частини нежитлового приміщення магазину площею 177.7 м.кв., а саме тамбур 11 пл. 2.0 м.кв., вітрина 2 пл. 14.4 м.кв., торгівельний зал 3 пл. 79.8 м.кв., приміщення 4 пл. 78.6. м.кв., тамбур 5 пл. 2.9 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Іншим власником частини нежитлового приміщення магазину 80.5 м.кв. є гр. ОСОБА_3 . В цілому нежитлова будівля розділена, визначений порядок її користування та відповідно до договору купівлі-продажу розподілено дані приміщення в натурі, власником яких є позивач та відповідач, однак між позивачем та відповідачем не припинено право спільної сумісної власності, що перешкоджає позивачці в повній мірі використовувати належні їй приміщення на праві власності, а саме вчинити угоди по їх відчуженню. На підставі вищевикладеного, просить припинити право спільної часткової власності на належні позивачці нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи це тим, що твердження позивача, що між сторонами не припинено право спільної власності на приміщення є недостовірними, а позовні вимоги безпідставними і такими, що не відповідають чинному законодавству України та фактичним обставинам справи з огляду на те, що договір купівлі-продажу, укладений 12.02.2011 року не містить визначення порядку користування приміщеннями між співвласниками, як про це вказує позивач, адже кожна зі сторін договору набула право приватної власності на відокремлені нежитлові приміщення магазину, які були виділені в натурі, зокрема, позивачем додано до позовної заяви копію витягу про державну реєстрацію прав №29412719 від 24.03.2011 р., відповідно до якого за позивачем було зареєстровано право власності на відповідний об`єкт нерухомого майна, форма власності приватна, частка 1/1, що виключає наявність будь-яких співвласників, аналогічно відповідачем було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення та отримано витяг №29208492 від 04.03.2011 р., згідно з яким за відповідачем зареєстровано право власності на нежиле приміщення магазину, форма власності приватна, частка- 1/1, отже, у даному випадку відсутні специфічні ознаки, притаманні для права спільної часткової власності, у зв`язку з чим доводи позивача стосовно поширення на належні їй приміщення правового режиму спільної часткової власності не відповідають дійсності та є помилковими. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.02.2011 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гудок" та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , позивачка прийняла в дар частину нежитлового приміщення магазину площею 32.5 м.кв. та частину нежитлового приміщення магазину площею 177,7 м.кв., відповідачка в свою чергу прийняла в дар частину нежилого приміщення площею 80,5 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір часток придбаного сторонами майна в договорі визначено не було.

Доказів того, що вказане майно перебувало у власності сторін на праві спільної (сумісної чи часткової) власності, а також того, що частки кожної сторони у спільному майні були виділені в натурі, позивачем не подано.

Позивачем надано витяг про державну реєстрацію прав №29412719 від 24.03.2011, який свідчить про те, що після укладення договору договору купівлі-продажу від 12.02.2011 року за нею було зареєстровано одноособове право приватної власності на нежиле приміщення магазину АДРЕСА_2 .

Відповідачем відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26974319 від 10.08.2021 року було зареєстровано односообове право власності на нежитлове приміщення офіс-магазину за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ НОМЕР_1 ), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №269747508 від 10.08.2021 року було зареєстровано односообове право власності на нежитлове приміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_4 (РНОНМ НОМЕР_2 ). Вказані об`єкти утворились в результаті поділу придбаного відповідно до вказаного договору купівлі-продажу від 22.02.2011 р. нежитлового приміщення магазину АДРЕСА_2 площею 80,5 кв.м. .

Вказане свідчить про те, що органами, які здійснювали реєстрацію прав сторін у відповідних державних реєстрах визнано їх право одноособових власників та зареєстровано таке право.

Згідно ч.3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Враховуючи, що законом, а саме ст.364 ЦК України не передбачено, що право часткової спільної власності особи у разі виділення в натурі належної її частки на таке майно припиняється лише і саме в судовому порядку, право спільної власності фактично припинено, одноособове право сторін зареєстровано, то позовна вимога є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.364 ЦК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Волкова Н.Я.