РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/13353/23

Номер провадження 2/495/6315/2023

18 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово - судді Савицького С.І.,

при секретарі Гасанзаде М.Р.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нерухомого майна в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного нерухомого майна в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нерухомого майна в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного нерухомого майна в натурі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову не заперечує.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, просить задовольнити первісну та зустрічну позовну заяву.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку доводам сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2011 року по справі №2-4145/11 та Договору купівлі-продажу будівлі від 16.12.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиною І.В., ОСОБА_1 є власником 2/3 частини будівлі магазину АДРЕСА_1 , в цілому складається з будівлі магазину - літ. «А». Вищезазначене підтверджується також Витягом про державну реєстрацію прав №32263314 від 30.11.2011 року, виданого КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» та реєстраційним свідоцтвом №1-8 від 07.01.2000 року, виданого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації.

Власником 1/3 частини зазначеного вище магазину є ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу будівлі від 16.12.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиною І.В. та реєстраційним свідоцтвом №1-8 від 07.01.2000 року, виданого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації.

У відповідності до технічного паспорту від 02 березня 2020 року виготовленого ФОП ОСОБА_3 до складу об`єкту нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 входить будівля магазину літ. «А», загальною площею 204,7 кв.м., навіс літ. «а2», ганок літ. «а3», ганок літ. «а4».

Відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу нерухомого майна від 05 березня 2020 року, наданого інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 , поділ об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є технічно можливим.

Згідно з зазначеним висновком 2/3 часток ОСОБА_1 в будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 складаються з приміщень № 2, 4-12, 14-17, навісом літ. «а2», ганок літ. «а3», загальною площею 150,9 м2, в свою чергу 1/3 частка ОСОБА_2 складається з приміщень № 1,3,13, ганок літ. «а4», загальною площею 53,8 м2.

У відповідності до листа Старокозацької сільської ради від 22.11.2023 року №3085/07.2-17/1735 утвореному в результаті поділу будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 окрему об`єкту нерухомого майна ОСОБА_2 може бути присвоєна адреса: АДРЕСА_1 .

У відповідності до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 1 ст. 325 ЦК України закріплює, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Згідно із ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Згідно із ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу.

Відповідно до статті 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) будівлі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будівлі із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будівлі в ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будівлі в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будівлею, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будівлі відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі, повинен передати співвласнику частки будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану будівлі, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина будівлі, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будівлю.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 3-5, 10, 11 ,12, 13, 19, 23, 30, 34, 76-81, 89, 95, 102, 106, 110, 229, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 15,16, 181, 256, 316-319, 355, 358, 364,367 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нерухомого майна в натурі задовольнити.

Поділити в натурі майно, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності у вигляді 2/3 частин будівлі магазину адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення частки в окремий об`єкт нерухомого майна.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності на будівлю магазину літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та складається з приміщень № 2, 4-12, 14-17, навіс літ. «а2», ганок літ. «а3», загальною площею 150,9 м2.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного нерухомого майна в натурі задовольнити.

Поділити в натурі майно, що належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності у вигляді 1/3 частин будівлі магазину адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення частки в окремий об`єкт нерухомого майна.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право приватної власності на будівлю магазину літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та складається з приміщень № 1,3,13, ганок літ. «а4», загальною площею 53,8 м2.

Припинити право спільної часткової власності сторін на будівлю магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя