РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.06.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи - Комунальний заклад Львівської обласної ради "Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушення психіки" про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, звернулась до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи - Комунальний заклад Львівської обласної ради "Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушення психіки" про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивують тим, що розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №141 від 18.03.2020 року відібрано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_3 та влаштовано у КЗ ЛОР "Будинок дитини №2". В подальшому, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 12.05.2021 року малолітнього ОСОБА_1 відібрано від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав. 07.10.2021 року ОСОБА_3 подала заяву про повернення на виховання ОСОБА_1 , однак була присутня не на всіх засіданнях комісії, довідки про доходи не надала. В подальшому, враховуючи фактичне ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з метою захисту прав та інтересів дитини, Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування видано висновок №26001-вих-23880 від 31.03.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, просять позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівський обласний спеціалізований будинок дитини "Мальви" на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом та до досягення дитиною повноліття та стягнути судові витрати.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задоволити, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечила.

Відповідачі в судове засідання вкотре не з`явились, хоча й належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення такого; відзиву або будь-яких інших клопотань до суду від таких не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, хоча й належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення такого.

Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідачки.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 08.02.2019 року, виданого Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Розпорядженням голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №141 від 18.103.2020 року відібрано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його матері ОСОБА_3 та влаштовано у КЗ ЛОР "Будинок дитини №2".

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 12.05.2021 року відібрано дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав та передано Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування.

Відповідно до Висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №26001-вих-23880 від 31.03.2022 року, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді директора КЗ ЛОР "Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки" №76 від 05.04.2022 року у комунальному закладі з 18.03.2020 року на повному державному утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мати останній раз відвідувала дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не бажають виховувати та утримувати свою дитину, не вживають жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажають їх виконувати, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Як роз`яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Поведінка відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчує, що вони не проявляють до сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належної батьківської турботи, хоча мають таку можливість, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та навчанням дитини не займаються та матеріально не підтримують, а тому суд вважає, що така поведінка відповідачів є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до них, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов в частині позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у справі № 755/14148/18 не підтримав практику призначення аліментів у мінімальному розмірі і роз`яснив, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суди мають керуватись інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. ВС визначив, що аліменти не обов`язково мають присуджуватись у мінімальному розмірі, передбаченому ст.182 СК України, а також встановив, що відповідач має довести свою неспроможність платити аліменти, встановлені судом. Також ВС дійшов висновку, що сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.

Згідно частин 2,3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надали суду доказів суду щодо перебування на їх утриманні інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи та те, що вони утримують дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позасудовому порядку.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.13 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини(ч.8 ст.7 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності також задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а тому слід стягувати з відповідачів на користь Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівський обласний спеціалізований будинок дитини "Мальви" аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від їх заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом - 11.05.2022 року до досягення дитиною повноліття.

На підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути у рівних частинах з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 гривень.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 10, 12,19, 141, 247,258, 259, 263-265,268, 280-282,284,289,351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи - Комунальний заклад Львівської обласної ради "Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушення психіки" про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівський обласний спеціалізований будинок дитини "Мальви" на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2022 року до досягення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівський обласний спеціалізований будинок дитини "Мальви" на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2022 року до досягення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, адреса: м.Львів, вул.Ген.Чупринки, буд.85.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: КЗ ЛОР "Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушення психіки", адреса: м.Львів, вул.Антоновича, буд.117.

Повний текст рішення виготовлено 03.07.2023 року.

Суддя Марків Ю.С.