Провадження № 2/522/6975/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання квартири,

ВСТАНОВИВ:

До суду 06.10.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання квартири, а саме витрати з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 31 489,50 грн, інфляційні витрати у розмірі 399,33 грн, 3 % річних у розмірі 1 527,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.02.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. 10.03.2015 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано. За період шлюбу подружжям набуто спільне нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення № 25 за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, визначення порядку користування квартирою та вселення, припинення права на частку у спільному майні, захист права власності задоволено повністю, згідно якого визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частки в квартирі АДРЕСА_1 . Постановою Одеського апеляційного суду від 06.02.2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року скасовано в частині поділу спільного майна подружжя - а саме щодо автомобіля. Прийнято в цій частині постанову, якою визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності по 1/2 частині на автомобіль . В решті рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 07.09.2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року щодо вирішення зустрічних позовних вимог у нескасованій під час апеляційного розгляду частині та постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року залишено без змін. ОСОБА_2 до теперішнього часу не вселився до вищевказаної квартири та не виконує належні йому як власнику частини квартири обов`язки. Позивачка одноособово сплачує та утримує квартиру АДРЕСА_1 з вересня 2020 року до вересня 2023 року. Сума сплачених житлово-комунальних послуг складає 62 979,00 грн. з яких за комунальні внески-33 445,00 грн., за оплення-27 526,00 грн., транспортування газу- 1 758,00 грн., заміна гідролюка у будинку- 250,00 грн. Так як рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року визначено право власності на за відповідачем , то відповідач мав сплатити понесених витрат на утримання житла. У зв`язку з чим у відповідача перед позивач борг у розмірі 33 416,57 грн., з яких витрати з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 31 489,50 грн, інфляційні витрати у розмірі 399,33 грн, 3 % річних у розмірі 1 527,74 грн.

Матеріали справи суддя отримала 09.10.2023 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 264412 від 10.10.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований року за адресою: АДРЕСА_3 ).

Ухвалою суду від 11.10.2023 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08.11.2023 року.

До суду 27.10.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, згідно якого просив у задоволені позовних вимог позивачки відмовити.

В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач ОСОБА_2 не має доступу до своєї частини квартири через перешкоджання з боку позивачки. У зв`язку з чим відповідач з 06.02.2020 року по даний час у спірній квартирі не проживав та комунальними послугами не користувався. ОСОБА_2 з травня 2022 року по даний час перебуває за кордоном у Республіці Болгарії. Також відповідач не зареєстрований у спірній квартирі. Зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 є лише дві особи- ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які фактично проживають у ній та користуються комунальними послугами. Позивач не приховує той факт, що у виділеній для відповідача кімнаті проживає їх спільна донька- ОСОБА_3 . Позивачка в позові просить стягнути витрати на утримання квартири, до складу яких входить опалення та транспортування газу. Такі послуги, на думку відповідача не можливо було використати не проживаючи. Також відповідач зазначив, що позивачка мала звернутись до кожного виконавця послуг для поділу рахунків. Між тим позивачкою також не надано доказів розрахунку суми заборгованості.

До суду 03.11.2023 року від представника позивачки ОСОБА_1 -адвоката Доніної Л.А. надійшла відповідь на відзив, згідно якої просила задовольнити позовну заява повністю.

В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що наведені доводи відповідача щодо перешкоджання позивачкою доступу до квартири є необґрунтованими та недводенними зі сторони відповідача. Також відповідач є власником спірної квартири атому має її утримувати належну йому частину, однак доказів утримання відповідачем не надано та не проживання відповідача та відсутність факту його реєстрації не звільняє його, як власника від утримання. Позивачка вважає доведеною суму розрахунку боргу, оскільки надала суду прибуткові касові ордери, платіжні інструкції та книжку членських внесків.

У судове засідання призначене на 08.11.2023 року з`явилася представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , просила прийняти відзив та зазначила, що стороною відповідача не отримано відповідь на відзив, а тому просила відкласти судове засідання.

Представник ОСОБА_1 -адвокат Доніна Л.А. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була належним чином повідомлена. До суду надала заяву про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суд з урахування першої неявки адвоката Доніної Л.А. задовольнив клопотання обох сторін та відклав судове засідання на 29.11.2023 року.

До суду 27.11.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшло заперечення, згідно якого просить у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування заперечення зазначено, що у період з 01.09.2020 року по 31.08.2023 року відповідач не проживав у квартирі АДРЕСА_1 , що не заперечується позивачкою Також зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 є власником частини квартири АДРЕСА_1 з 22.02.2023 року, та відповідач з жодною обслуговуючою компанією договори обслуговування та утримання нерухомого майна не укладав та не підписував.

У судове засідання призначене на 29.11.2023 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивачки ОСОБА_1 -адвоката Доніної Л.А. про розгляд справи за відсутності представника. Від представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 14.12.2023 року.

У судове засідання призначене на 14.12.2023 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивачки ОСОБА_1 -адвоката Доніної Л.А. про розгляд справи за відсутності представника. Від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, просила в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Розгляд справи відкладено на 28.12.2023 року.

До суду 28.12.2023 року від представника позивачки ОСОБА_1 -адвоката Доніної Л.А. надійшло клопотання про долучення доказів, згідно якого просила поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи копію договору № 47/ф від 02.07.2012 року про компенсацію витрат з утримання будинку, укладеного між ОСОБА_2 та ОК «ЖБК «Фонтан 33».

У судове засідання призначене на 28.12.2023 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивачки ОСОБА_1 -адвоката Доніної Л.А. про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Також в матеріалах справи наявна заява від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про розгляд справи за відсутності представника, просила в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 28.12.2023 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.02.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого вказаним органом 14.02.2004 року, актовий запис № 27.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2015 року вищевказаний шлюб було розірвано. (а.с. 16) (справа № 522/16482/14-ц).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, визначення порядку користування квартирою та вселення, припинення права на частку у спільному майні, захист права власності задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно якого виділено у користування ОСОБА_1 з дитиною більшу житлову кімнату спірної квартири житловою площею 20,4 м.кв., а ОСОБА_2 виділено у користування меншу житлову кімнату спірної квартири, площею 13,5 м. кв. Усі інші нежитлові приміщення спірної квартири, включно з кухнею площею 33,4 м. кв., санвузлом площею 9,7 м. кв. та коридором площею 12,3 м. кв. залишити у спільному користуванні сторін та їх дитини.

Нежитлове приміщення № 25к (кладова) поділено по 1/2 частині згідно з Висновком експерта № СЕ-2-1-176.16 від 04.04.2016 року, шляхом влаштування глухої перегородки упоперек приміщення (поділивши на дві рівні частини по ширині), а також влаштувавши дверний проріз з дверима у стіні, протилежній існуючому входу; розгалужити електропостачання на дві індивідуальні частини у встановленому законодавством порядку.

Припинено право власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні автомобіль HONDA CIVIC 2007 року випуску д/н НОМЕР_2 та визнано право власності на зазначений автомобіль в цілому за ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобілю HONDA CIVIC 2007 року випуску д/н НОМЕР_2 у сумі 129 035 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 129 035 гривень у якості грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілю HONDA CIVIC 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2 .

Всю побутову техніку, яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 залишено в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в користування квартирою АДРЕСА_1 , нежитловим приміщенням № 25к а також побутовою технікою, .

Вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.02.2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року скасовано в частині поділу спільного майна подружжя - автомобіля марки HONDA, модель CIVIC, легковий седан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Прийнято в цій частині постанову, якою визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності по 1/2 частині на автомобіль - марки HONDA, модель CIVIC, легковий седан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.09.2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року щодо вирішення зустрічних позовних вимог у не скасованій під час апеляційного розгляду частині та постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року залишено без змін.

Таким чином суд вбачає, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками по частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року, яке набрало законної сили 06.02.2020 року,. Державну реєстрацію право власності відповідач за собою оформив 22.02.2023 року.

Згідно позовних вимог позивачка просить стягнути з відповідача 31 489,50 грн.- тобто частину витрат з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.09.2020 року по 31.08.2023 року.

Позивачка у позові зазначає, що нею за період з 01.09.2020 року по 31.08.2023 року було сплачено 62 979 грн, з яких: за комунальні внески - 33 445,00 грн., за оплення-27 526,00 грн., транспортування газу- 1 758,00 грн., заміна гідролюка у будинку- 250,00 грн.

Позивачкою до суду в підтвердження утримання нею вищевказаної квартири та сплаті житлово-комунальних послуг надані:

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.01.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.02.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 07.03.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 07.04.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.05.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 08.06.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 04.07.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 07.08.2020 року;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.09.2020 року;

Виходячи з того, що позивачка просить стягнути заборгованість з вересня 2020 року, суд не приймає до уваги вищевказані квитанції.

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 07.10.2020 року на суму 2 400 грн., з яких комунальні внески -892 грн., транспортування газу -72 грн., світло- 1142 грн., вода- 294 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.11.2020 року на суму 2 061 грн., з яких комунальні внески -892 грн., транспортування газу -72 грн., світло- 803 грн., вода- 294 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.12.2020 року на суму 3 323 грн., з яких комунальні внески -892 грн., опалення-1262 грн., світло- 875 грн., вода- 294 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.01.2021 року на суму 3 717 грн., з яких комунальні внески -892 грн., опалення-1765 грн., світло- 795 грн., вода- 267 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.02.2021 року на суму 3 949 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1800 грн., світло- 884 грн., вода- 330 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.03.2021 року на суму 4 121 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-2103 грн., світло- 783 грн., вода- 300 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.04.2021 року на суму 3 966 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-2000 грн., світло- 761 грн., вода- 270 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 08.05.2021 року на суму 2 472 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-87 грн., світло- 870 грн., вода- 330 грн., заміна гідролюка-250 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.06.2021 року на суму 2 175 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -65 грн., світло- 1146 грн., вода- 330 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.07.2021 року на суму 2 104 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -65 грн., світло- 864 грн., вода- 240 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.08.2021 року на суму 2 476 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -65 грн., світло- 1146 грн., вода- 330 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.09.2021 року на суму 2 548 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -65 грн., світло- 1188 грн., вода- 360 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 08.10.2021 року на суму 2 146 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -65 грн., світло- 816 грн., вода- 330 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 08.11.2021 року на суму 2 279 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -65 грн., світло- 949 грн., вода- 330 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.12.2021 року на суму 3 911 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1790 грн., світло- 916 грн., вода- 270 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.01.2022 року на суму 3 916 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1790 грн., світло- 921 грн., вода- 270 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 08.02.2022 року на суму 4 000 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1697 грн., світло- 1018 грн., вода- 350 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 14.03.2022 року на суму 3 748 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1754 грн., світло- 709 грн., вода- 350 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.04.2022 року на суму 3 425 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1790 грн., світло- 350 грн., вода- 350 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 13.05.2022 року на суму 1 884 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-707 грн., світло- 116 грн., вода- 126 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30.06.2022 року на суму 262 грн., з яких світло- 96 грн., 166 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 18.07.2022 року на суму 2 104 грн., з яких комунальні внески -935*2 грн., транспортування газу -117*2 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 23.08.2022 року на суму 1 400 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -117 грн., світло- 276 грн., вода- 72 грн.;

-платіжною інструкцією від 13.09.2022 року на суму 1 615 грн. з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -117 грн., світло- 536 грн.;

-платіжною інструкцією від 05.10.2022 року на суму 1 181 грн. з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -117 грн., світло- 129 грн.;

-платіжною інструкцією від 10.11.2022 року на суму 1 153 грн. з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -117 грн., світло- 101 грн.;

-платіжною інструкцією від 09.12.2022 року на суму 2 542 грн. з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1 589 грн., світло- 18 грн.;

-платіжною інструкцією від 13.01.2023 року на суму 2 537 грн. з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1 602 грн.;

-платіжною інструкцією від 11.03.2023 року на суму 2 936 грн. з яких комунальні внески -935 грн., опалення-2 001 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 14.04.2023 року на суму 3 483 грн., з яких комунальні внески -935 грн., опалення-1784 грн., світло- 412 грн., вода- 352 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15.05.2023 року на суму 2 120 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -202 грн., світло- 983 грн.;

-платіжною інструкцією від 23.06.2023 року на суму 1 939 грн. з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -116 грн., світло- 603 грн. вода- 285 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.07.2023 року на суму 2 439 грн., з яких комунальні внески -935 грн., транспортування газу -91 грн., світло- 1061 грн., вода- 352 грн.;

-квитанцію до прибуткового касового ордеру від 04.09.2023 року на суму 4 783 грн., з яких комунальні внески -935*2 грн., транспортування газу -91 грн, 166 грн., світло- 1534 грн., 1122 грн.

Загальна сума, яку сплатила позивачка відповідно до вищевказаних квитанцій за період з 01.09.2023 року по 31.08.2023 року дорівнює 87 199 грн.

З наданих квитанцій вбачається. що позивачка сплачувала грошові кошти за наступні житлово-комунальні послуги: комунальні внески, транспортування газу, світло, вода, заміна гідролюка 08.05.2021 року, опалення (період з 10.01.2020 року по 06.05.2020 року, з 09.12.2020 року по 08.05.2021 року, з 10.12.2021 року по 13.05.2022 року, 14.04.2023 року).

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 31 489,50 грн. та зазначено, що вона не враховує понесені витрати на водовідведення й водопостачання, спожиту електричну енергію. Враховано послуги, які надаються відповідно до площі квартири, а не до кількості осіб що у ній мешкають.

Суд погоджується з тим, що позивачка має право на стягнення з відповідача як співвласника квартири оплачених нею витрат на надані ОК «Житлово-будівельний кооператив «Фонтна-33» житлово-комунальні послуги .

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон № 2189.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

Згідно з ч. 1 ст. 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У статті 5 Закону № 2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Статтею 10 зазначеного Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

За вимогами статті 12 Закону № 2189 надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

На підставі вимог ст.ст.66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Ціна послуги, порядок оплати послуги, права і обов`язки сторін, а також відповідальність сторін за порушення договору є істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, нарахування та оплата житлово-комунальних послуг здійснюється виходячи з умов договору про надання відповідних послуг, укладеного між споживачем та виконавцем/управителем багатоквартирного будинку, та вимог чинного законодавства.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 статті 544 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ВС вказав, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Саме до таких висновків прийшов ВС у своїй постанові у справі № 703/2200/15-ц від 19.08.2020 року.

На підставі викладеного суд приходить до висновку що за період з 01.09.2020 року по 31.08.2023 року з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки наступні витрати:

- комунальні внески у розмірі 32 553 грн. : 2= 16 276,50 грн., при цьому суд частково задовольняє вимогу у цій частині (в розмірі 16 276,50 грн.), оскільки витрати на суму 16 722,50 грн. не знайшли свого підтвердження.

- транспортування газу у розмірі 1902 грн., проте позивачка просить виходячи з суми 1758 грн., а тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, враховує цю суму 1 758 грн. : 2= 879 грн.

- заміна гідролюка 250 грн. : 2= 125 грн., суд вважає, що така вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню у розмірі 125 грн.

- опалення 25 521 грн. :2 = 12 760, 50 грн., при цьому суд частково задовольняє вимогу у цій частині (в розмірі 12 760,50 грн), оскільки витрати на суму 13 763,00 грн. не знайшли свого підтвердження.

Таким чином з відповідача підлягають стягнення понесені позивачкою витрати на загальну суму 30 041 грн.

Щодо стягнення за ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та 3 % річних за період з 01.09.2020 року по 31.08.2023 року.

Суд зазначає, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану.

Торгова-промислова палата України засвідчила форс-мажорною обставиною військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 (лист від 28 лютого 2022). Це означає, що війна форс-мажор обставина непереборної сили, яка звільняє особу від відповідальності у випадку несплати чи несвоєчасної сплати за комунальні послуги.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку що такі вимоги за період з 24.02.2022р. по 3ё1.08.2023р. не підлягають задоволенню.

Щодо періоду з 01.09.2020 року по 23.02.2022 року, то позивачкою за опалення, транспортування газу та комунальні внески за розрахунком суду у загальному було сплачено 30 551 грн. Таким чином заборгованість відповідача за вищевказаний період дорівнює 15 275,50 грн. (30 551 грн. : 2).

Інфляційні витрати:

Останній період (01/10/2020 - 23/02/2022)Індекс інфляції
жовтень 2020101,00
листопад 2020101,30
грудень 2020100,90
січень 2021101,30
лютий 2021101,00
березень 2021101,70
квітень 2021100,70
травень 2021101,30
червень 2021100,20
липень 2021100,10
серпень 202199,80
вересень 2021101,20
жовтень 2021100,90
листопад 2021100,80
грудень 2021100,60
січень 2022101,30
лютий 2022101,60

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.16890269

Інфляційне збільшення:

15 275,50 x 1.16890269 - 15 275,50 = 2 580,07 грн.

3% річних

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/10/2020 до 31/12/2020 15 275,50 x 3 % x 92 : 366 : 10092115,19 грн.
з 01/01/2021 до 23/02/2022 15 275,50 x 3 % x 419 : 365 : 100419526,06 грн.

Всього штрафних санкцій: 641,26 грн.

Між тим позивачка просить стягнути з відповідача інфляційні витати у розмірі 399,33 грн. та 3% річних у розмірі 1 527,74 грн.

Таким чином суд, не виходячи за межі позовних вимог, в частині інфляційних витрат, вбачає що така вимога підлягає задоволенню, а саме стягнення у розмірі 399,33 грн.

Щодо стягненню 3% річних, то суд вважає, що така вимога позивачки підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 641,26 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість частини заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка є особою з 2 групою інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕ № 070277 від 18.10.2005 року, згідно якого позивачка є інвалідом ІІ групи безстроково. (а.с. 14).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позов задоволено частково на 93,01 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно - в сумі 998,55 грн.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 15, 16, 322, 360, 526, 544, 610 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 5, 11, 12, 76-81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) заборгованість у розмірі 31 081 (тридцять одна тисяча вісімдесят одна) гривня 59 копійок, з яких:

-30 041,00 грн.- за оплату житлово-комунальних послуг;

-399, 33 грн. інфляційні витрати;

-641,26 грн.- 3 % річних.

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 55 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 28.12.2023 року.

Суддя Домусчі Л.В.