Справа № 127/9289/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2023 р. Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.

сторін у справі: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки-адвоката Калачик Н.М.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача-адвоката Кордонського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача

Представник позивачки-адвокат Калачик Н.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулась 03.04.2023 до суду із зазначеним позовом до відповідача про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із мамою ОСОБА_1 . Просила стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати.

Позовні вимоги представник позивачки мотивує тим, що з 25.02.2018 сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та одна дитина народилась до реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.06.2021 сторони фактично припинили сімейні стосунки та почали проживати окремо, діти залишилися проживати з матір`ю. З того часу батько періодично бачився з дітьми, однак, більшість побачень супроводжувалися сварками та провокаціями боку батька. 15.09.2022 шлюб між сторонами розірвано. З вересня 2022 року старший син ОСОБА_6 проживає з батьком, двоє молодших з мамою. Однак, з часу проживання старшого сина з батьком, дуже змінився емоційний та психологічний стан дитини, поведінка в школі є в більшості незадовільною, дитина постійно проявляє агресію до однолітків, має ігрову залежність. Батько шляхом маніпуляцій та залякувань налаштував сина проти матері, номер телефону мами заблокований, фактично вона не може ні поспілкуватися, ні побачитися з сином, а також не має змоги допомогти своїй дитині пережити складний ранній підлітковий період. Поведінка відповідача є агресивною щодо дітей, особливо по відношенню до ОСОБА_6 . Він неодноразово бив його, чинить психологічний тиск та залякує його. Батько зловживає спиртними напоями, та часто проявляє агресію до дітей в стані алкогольного сп`яніння. Дітьми займається виключно мама, батько фінансової участі у вихованні молодших дітей не приймає. Мати дбає про дітей та забезпечує їх інтереси відповідно до віку та стану фізичного й психологічного здоров`я. На даний час позивач дуже боїться вкотре втратити спілкування з сином, зокрема в тій мірі, яку в першу чергу вимагає та потребує дитина, у в`язку з чим вимушена звертатися до суду з даним позовом для захисту та забезпечення першочергово інтересів дитини. Вважає, що проживання дітей з матір`ю повністю відповідає їх інтересам і мати жодним чином не перешкоджає участі батька у вихованні їх спільних дітей. Визначення місця проживання дітей з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Рух справи в суді

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2023 матеріали цивільної справи передано за територіальною підсудністю до Літинського районного суду Вінницької області.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05.06.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.07.2023, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Службі у справах дітей Вінницької міської ради запропоновано надати висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей.

Підготовчі судові засідання, призначені на 04.07.2023, 04.08.2023 та 04.09.2023 відкладались за клопотаннями сторін через перебування відповідача за межами України та неможливістю надання висновку третьої особи щодо розв`язання спору.

Ухвалою від 06.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2023, у якому оголошено перерву до 13.12.2023.

Розгляд справи

Позивачка ОСОБА_1 та її представник-адвокат Калачик Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позові. Просили суд позов задовольнити. Зокрема, вказали на негативний вплив батька на дітей та повторне вчинення батьком насильства відносно сина ОСОБА_6 . Зазначили, що меншими дітьми батько зовсім не цікавиться та не приймає участі їх житті. Також, вказали на необґрунтованість висновку органу опіки, оскільки висновок про наявність або відсутність спору між сторонами не входить до їх компетенції. Одночасно, вказаний висновок не відповідає дійсній позиції відповідача, який повністю заперечує проти позовних вимог позивачки. Також, представником позивачки-адвокатом Калачик Н.М. зроблено заяву, в порядку вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, про надання доказів про судові витрати позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник-адвокат Кордонський О.В. в судовому засіданні заперечили обставини, викладені у позові. Зокрема, ОСОБА_2 пояснив, що заперечує щодо позовних вимог позивачки, оскільки не бажає щоб судом було визначено місце проживання дітей з матір`ю, оскільки, на його думку, таке рішення позбавить його можливості, без дозволу матері, брати дітей до себе. Відповідач зазначив, що позивачка сама фактично вигнала сина ОСОБА_6 наприкінці літа 2022 року з дому жити до відповідача. Син проживав у нього з вересня 2022 по липень 2023 року та за цей час гарно показав себе в навчанні у школі, де мав непоганий середній бал. Після повернення сина до матері, успішність його навчання погіршилась. Відповідач також зазначив, що він неодноразово возив сина ОСОБА_6 на відпочинок та відправляв до літнього табору. Наразі, по домовленості періодично відправляє сину кошти. Зазначив, що він також надавав кошти в сумі 200000грн на операцію сина ОСОБА_7 . Також, відвідував ОСОБА_7 у лікарні. Вказав на те, що не має можливості бачитись і спілкуватись зі своїми дітьми, адже хоче це робити без участі їх матері. Зазначив, що після повернення старшого сина ОСОБА_6 проживати до матері, пропонував йому знову переїхати жити до нього, хотів би щоб діти проживали із ним, але за умови, якщо вони цього захочуть. Також вказав, що дійсно має намір звозити дітей у Канаду на екскурсію.

Разом з тим, представник відповідача-адвокат Кордонський О.В. вважав за доцільне закрити провадження у справі за відсутності предмету спору, оскільки діти і так проживають разом із матір`ю, і відповідач не заперечує щоб діти і надалі проживали з нею. Зазначив, що аналогічну позицію висловила Служба у справах дітей Вінницької міської ради у своєму висновку щодо розв`язання спору.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, у якій просили розглянути справу без участі представника Служби, підтримали наданий ними висновок щодо розв`язання спору.

Встановлені судом обставини

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.11.2017 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (том 1, а.с.6).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10.07.2018 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.7, том 1).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10.07.2018 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.8 том 1).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2022 у справі №127/13942/22 розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.02.2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №372 (а.с.9-12 том1).

Діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за однією адресою із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Витягів з реєстру територіальної громади від 28.03.2023 (а.с.13, 14, 15, 16 том1).

Мати ОСОБА_1 уклала декларацію №0001-ТЕ1Е-МААО з сімейним лікарем в інтересах дитини ОСОБА_3 , регулярно здійснює обстеження дитини у лікарів, вакцинування відповідно до віку та рекомендацій, згідно відомостей із закладу охорони здоров`я КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Вінниці» (а.с.17-32 том1).

ОСОБА_3 навчався з 26.08.2021 по 30.06.2022 у Вінницькій приватній гімназії «Дельфін», отримав свідоцтво досягнень про здобуття початкової освіти. Мати учня була активно залучена до освітнього процесу ОСОБА_6 , спілкувалася з вчителями, допомагала в проведенні позаурочних заходів (батьківські уроки, ярмарка, концерти, тематичні тижні). Мати контактувала з адміністрацією щодо поведінки та навчання ОСОБА_6 , згідно довідки приватної гімназії «Дельфін» №28 від 16.02.2023. Договір про навчання з даним закладом укладено з матір`ю дитини ОСОБА_1 , оплату за навчання в гімназії вносила також мама, що підтверджується відповідним договором та квитанціями про оплату (а.с.33-50 том1).

Під час проживання з матір`ю ОСОБА_3 відвідував гурток єдиноборств «Зендокай карате-До», що підтверджується відповідними сертифікатами. Оплачувала заняття мама ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними квитанціями про оплату, які додаються до позовної заяви (а.с.51-60 том1).

30.06.2022 позивачка записала ОСОБА_3 до ТОВ «Приватна школа ХАБ СКУЛ» для продовження навчання та здобуття дитиною середньої освіти, однак на підставі заяви про видачу документів особову справу дитини забрав батько ОСОБА_2 у зв`язку з зарахуванням дитини до КЗ "Вінницький ліцей № 18" (а.с.61 том1).

Позивачка записала ОСОБА_6 до освітнього закладу - центр розвитку особистості « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для додаткового навчання, уклавши відповідний договір про навчання, підготовку та надання додаткових освітніх послуг від 05.09.2022, укладений від її імені (а.с.62-64 Том 1).

Матір`ю влаштовано ОСОБА_6 до «Комп`ютерної академії ШАГ» відповідно до Договору №121013227 від 02.09.2022. Плату за навчання вносить позивач. За відомостями закладу ОСОБА_6 заняття почав часто пропускати, домашні завдання не виконує, що підтверджується графіком відвідування та відомостями з особистого кабінету учня (а.с.65-76 Том1).

ОСОБА_1 придбано курс ОСОБА_8 «вік від 11 до 17. Проблеми і вирішення». Курс придбала відповідно до квитанції про оплату від 21.09.2022 код квитанції 9282-0658-1796-3927 (а.с.77-86 Том1).

У скрін-шотах листування, які надано позивачкою, видно листування сторін з приводу сина ОСОБА_6 , в тому числі, щодо неможливості матері зв`язатись із сином (а.с.87-89 Том.1).

У скрін-шотах листування групи батьків 5-В класу, батьками учнів висловлено занепокоєння та скарги на поведінку ОСОБА_6 у класі (а.с.90-94 Том1).

ОСОБА_1 ініціювала заняття ОСОБА_6 з шкільним психологом КЗ «Вінницький ліцей №18», про що подала до адміністрації школи відповідну заяву від 07.03.2023, у якій зазначила про проживання дитини з батьком та її обмеження у спілкуванні з сином (а.с.95 Том1).

13.03.2023 позивачкою ОСОБА_1 подано заяву до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо перешкоджання відповідачем участі матері у вихованні дитини (а.с.96 Том1).

20.03.2023 позивачка відвідувала з сином ОСОБА_6 сімейного лікаря з приводу консультації дерматовенеролога, в результаті дитину направлено до поліклініки ВОКШВД, що підтверджується талоном №837 та направленням №1035-5725-9875-5650 (а.с.97-98 Том1).

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є вихованцями КЗ "Дошкільний навчальний заклад №73 Вінницької міської ради", оплату за садочок здійснювала мати ОСОБА_1 (а.с.99-109 Том1).

З жовтня 2022 діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвідують приватний дитячий садочок «Клуб-Ліцей Евріка», договори про надання освітніх послуг укладено з ФОП ОСОБА_9 від 28.10.2022, оплату за садочок здійснює мама (а.с.110-125 Том1).

Матір`ю дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено декларації з сімейним лікарем закладу охорони здоров`я КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Вінниці», діти регулярно проходять обстеження у лікарів, вакцинування відповідно до віку та рекомендацій (а.с.126-178 Том.1).

Син ОСОБА_7 є дитиною-інвалідом, оскільки має вроджену ваду розвитку ОРА, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 03.05.2022. КНП ВОДКЛ Вінницької ОР 09.09.2021 надано індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда (а.с.179-196 Том1).

ОСОБА_1 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає та має позитивну характеристику співвласників ОСБ (а.с.197-200 Том1).

Позивачка не перебуває на диспансерному обліку КНП КМНКЛ «Соціотерапія», за медичною допомогою до лікаря-нарколога не зверталася, та на обліку в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка» лікаря-психіатра не перебуває та за допомогою не зверталася (а.с.201 Том1).

Позивачка ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності (ФОП), має стабільний дохід, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, податкової декларації та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с.202-209 Том1).

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 30.12.2014 у справі №137/2263/14-ц ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо його дочки від першого шлюбу (а.с.210-211 Том1).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2023 у справі №127/23721/23 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк сорок годин. Судом встановлено, що ОСОБА_2 23.05.2023 о 22год 00хв в АДРЕСА_2 , під час спілкування з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 2011 р.н., наніс останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі справа, відповідно до висновку експерта №397 від 26.05.2023 відноситься до легкого ступеня, внаслідок чого вчинив насильство фізичного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.40-41 Том2).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2023 у справі №127/32194/23 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі п`ятсот десять гривень в дохід держави. Судом встановлено, що 12.10.2023 року о 13:30 год. по АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 вчинив насильство психологічного характеру відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 р.н., а саме погрожував йому, чинив на нього моральний тиск (а.с.72,73 Том2).

Орган опіки та піклування Вінницької міської ради у своєму висновку №01/00/011/58695 від 28.09.2023, керуючись статтями 19, 161 Сімейного кодексу України, вважає за недоцільне визначення місця проживання місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки спір між батьками щодо місця проживання дітей відсутній. Органом опіки, зокрема зазначено, що 22.08.2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради мати ОСОБА_1 повідомила, що син ОСОБА_10 протягом місяця проживає з нею після конфлікту, що стався між ним та батьком ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_1 повідомила, що не чинить батькові ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з дітьми, але ці зустрічі є недовготривалими за ініціативи батька. На вищевказаному засіданні комісії, дитина ОСОБА_10 повідомив, що раніше проживав за власним бажанням зі своїм батьком ОСОБА_2 , але у травні 2023 року, після того, як батько його вдарив, пішов до мами, з якою постійно проживає з липня 2023 року. ОСОБА_6 повідомив, що хоче жити з мамою, бо з нею краще. 19.09.2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради батько ОСОБА_2 повідомив, що не заперечує проти проживання усіх трьох дітей з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.55-57 Том 2).

Допитана в судовому засіданні 07.11.2023 свідок ОСОБА_11 пояснила, що є подругою позивачки ОСОБА_1 , якій часто допомагає з дітьми, та особисто знає відповідача ОСОБА_2 . Зазначила, що спір між сторонами виник з березня 2023 року коли відповідач подав заяву до органу опіки щоб вивезти сина ОСОБА_6 до Канади на екскурсію, хоча мав намір відкрити йому візу на проживання. Запевнила, що мати не виганяла сина ОСОБА_6 з дому, а лише запропонувала спробувати пожити із батьком, оскільки син часто згадував його і казав, що з ним буде краще. Вказані думки дитини супроводжувались заборонами матері на надмірне захоплення сина відеоіграми, тоді як батько це дозволяв та спонсорував. Перебуваючи у батька, дитина була обмежена у спілкування з мамою, якій навіть доводилось ховатись щоб побачитись із сином. При цьому, дитина боялась щоб про це не взнав батько. Зазначила, що ОСОБА_6 повернувся жити до матері влітку 2023 року після того, як його побив батько. Зауважила, що це був не одноразовий випадок, оскільки якось бачила як у ОСОБА_6 йшла кров з носа, також бачила синці від пальців на руках дитини, а, зі слів ОСОБА_6 , таке вчинив із ним батько. Запевнила, що ОСОБА_6 після проживання з батьком став агресивним, роздратованим та емоційно нестабільним. Наразі, дитині надається психіатрична допомога двох спеціалістів. Вказала на те, що батько дітей часто не відвідує, а коли це робить, виникають сварки, оскільки це робиться без попередження. Діти після спілкування із батьком налаштовані проти матері, оскільки батько виставляє перед ними матір в поганому світлі, ставить ультиматуми та впливає на дітей негативно. Вважає, що проживання дітей із мамою буде однозначно відповідати інтересам дітей, на відміну від батька. На запитання представника відповідача повідомила, що знає про наявність судової справи відносно ОСОБА_1 та про частково арештоване її майно.

В судовому засіданні 07.11.2023 свідок ОСОБА_12 повідомила, що є родичкою ОСОБА_1 та періодично проживає в її квартирі. Повідомила, що позивачка піклується про дітей, доглядає, дбає про їх здоров`я. Батько ОСОБА_2 до дітей являється дуже рідко, ними не цікавиться та не спілкується. Зазначила, що у вересні цього року була свідком як відповідач без попередження хотів забрати дітей, що спричинило сварку. Знає також, що батько вчиняв фізичне насильство відносно ОСОБА_6 та бачила у нього синці. Про те, що це був батько, їй розповів сам ОСОБА_6 . Також зазначила, що ОСОБА_6 повідомив їй, що злий на батька, оскільки той приділяє йому мало уваги. Останнім часом, після повернення від батька, хлопчик став агресивним та не може стримувати свої емоції, із ним працюють психологи. З мамою ОСОБА_6 має нормальні стосунки та слухається її. Також зазначила, що їй відомо про факт коли ОСОБА_2 віз своїх дітей на автомобілі будучи в нетверезому стані.

Допитана в судовому засіданні 13.12.2023 свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає однією сім`єю із відповідачем, а з вересня 2022 по липень 2023 року із ними також проживав син відповідача ОСОБА_6 , який переїхав до батька через конфлікт із матір`ю. Батько влаштував дитину до навчального закладу ліцей №18 та приймав активну участь у його навчанні та вихованні, займався його позашкільними гуртками. Також, вони разом сім`єю два рази відвідали ОСОБА_14 , відпочивали у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . У липні 2023 року ОСОБА_6 відвідав психологічний табір. Повернувся ОСОБА_6 до матері після того, як вкрав у її доньки від першого шлюбу грошові кошти, в результаті чого відчував себе ніяково. Зазначили, що менших дітей ОСОБА_17 та ОСОБА_7 відповідач також декілька разів брав до себе додому та проводив з ними час, однак, наразі він цього зробити не може, оскільки їх мати наполягає на своїй присутності при побаченнях. В такій формі він з дітьми не може зустрічатись щоб не виникало сварок та не нашкодити здоров`ю дітей. ОСОБА_2 періодично забезпечує дітей грошовим коштами, продуктами та речами. Діти ж, в свою чергу, хочуть бачити батька та прихильні до нього. Батько любить своїх дітей та хоче бачити їх частіше. Вказал, що відповідач насильства відносно сина ОСОБА_6 не вчиняв, проте іноді, з метою виховання, як основний захід впливу, забирав у нього телефон та комп`ютер щоб той не грав у комп`ютерні ігри. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 є дещо складною дитино, ОСОБА_18 іноді давав йому штовхани, проте, це не несло насильницького характеру. Також, зазначила, що відповідач не обмежував дитину у спілкування з матір`ю та перед дітьми її не виставляв в поганому світлі. Зазначила, що знає про два факти виклику поліції восени у школу, проте це стосувалось стосунків сторін. Їй також відомо про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно сина, однак, із вказаними подіями не погодилась. Станом на теперішній час, ОСОБА_6 не виявляє бажання проживати із батьком, проте, за наданою згодою матері, погодився провести із ними новорічні канікули у ОСОБА_14 .

Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно із ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно із ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом також втраховано, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради дитина ОСОБА_10 повідомив, що хоче жити з мамою, бо з нею краще. На вказаному засіданні він також зазначив, що раніше проживав за власним бажанням зі своїм батьком ОСОБА_2 , але у травні 2023 року, після того, як батько його вдарив, пішов до мами, з якою постійно проживає з липня 2023 року.

Разом з тим, керуючись ч.6 ст.19 СК України, суд не може погодитися з висновком Служби у справах дітей Вінницької міської ради, оскільки він є необґрунтованим та суперечить завданню служби, яке полягає у наданні висновку щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю чи батьком. При цьому, встановлення наявності предмету спору входить до повноважень суду, а не до повноважень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Визначаючи у межах пред`явлених позовних вимог місце проживання дітей, суд враховує, що і батько, і матір люблять своїх дітей і бажають створити належні умови для їх виховання та розвитку, однак враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, думку старшого сина ОСОБА_6 , майновий стан та місце проживання матері з дітьми, її ставлення до забезпечення належного навчання, розвитку, лікування дітей, вбачається що остання має змогу та намагається створити найкращі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, вона має більш тісний психологічний та емоційний контакт з дітьми, а тому на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю відповідатиме інтересам дітей.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність предмету спору, слід зазначити наступне.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

У постанові від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Отже, виходячи з наведеного, відсутність заперечень із боку ОСОБА_2 щодо проживання дітей разом із ОСОБА_1 не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Водночас, варто зауважити, що син ОСОБА_6 на момент подання позивачкою позову до суду проживав разом із батьком відповідачем у справі. При цьому відповідач в судовому засіданні також зазначив, що після повернення старшого сина ОСОБА_6 проживати до матері, відповідач пропонував йому знову переїхати жити до нього, хотів би щоб діти проживали із ним, але за умови, якщо вони цього захочуть. Вказане також вказує на наявність предмету спору.

Щодо судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею при подачі позову у розмірі 1073,60грн.

Разом з тим, суд враховує, що, в порядку вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, представником позивачки-адвокатом Калачик Н.М. зроблено заяву про надання доказів про судові витрати позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.2, 4, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.12.2023.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Вінницької міської ради, адреса: вул. Соборна, буд.50, м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області, Код .

Суддя : Верещинська Я. С.