Номер провадження 2/754/2935/23
Справа №754/4914/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 05 липня 2023 року)

04 липня 2023 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: І. Вакуленко,

ОСОБА_5 - позивач

ОСОБА_1 - відповідач

ОСОБА_2 - третя особа

Вимоги позивача: стягнення аліментів

Романцова Т.В. і Рябов Д.С. - адвокати позивача

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом позивача 11.04.2023 підписано і 13.04.2023 поштою до суду направлено позов, який на виконання ухвали суду від 18.04.2023 про залишення позову без руху з наданням строку для усунення недоліків подавався у новій редакції і в якому сторона позивача просить про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини на період навчання.

Ухвалою суду від 26.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні представник позивача (адвокат: Рябов Д.С.) позов підтримав і не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності третьої особи.

Відповідач позов визнав частково і не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), а в іншій частині позовних вимог позов не визнав і не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності третьої особи.

Відповідачем подано відзив з проханням про стягнення аліментів лише у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Стороною позивача подано письмові заперечення на відзив з проханням задовольнити позов у повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надала.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності третьої особи.

Вислухавши представника позивача (адвоката: Рябова Д.С.), відповідача, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2021 у справі № 754/12870/20 (суддя: Саламон О.Б.), розірвано шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відновлено дошлюбне прізвище: ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про народження від 19.04.2005, позивач і відповідач є батьками: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (третя особа).

Згідно свідоцтва про зміну імені від 07.08.2021, ОСОБА_8 (третя особа) 07.08.2021 змінила своє прізвище на ОСОБА_6 .

Згідно довідки відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж мистецтв та дизайну Київського національного університету технології та дизайну» № 44 від 14.03.2023, ОСОБА_2 (третя особа) є студентом 3 курсу денного відділення за спеціальністю «Дмзайн», спеціалізації «Графічний дизайн» ВСП «Фаховий коледж мистецтв та дизайну Київського національного університету технології та дизайну». Термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024. Навчається за державним замовленням. Стипендію не отримує.

Згідно наданої на запит суду інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 17.04.2023, ОСОБА_9 (позивач) з 11.10.2012 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 31.08.2021, ОСОБА_2 (третя особа) з 11.10.2012 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 199 СК України, 1. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 2. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 3. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України, 1. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України, 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку утримувати свою повнолітню дитину, відсутність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі або доказів, які б свідчили про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

У той же час відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання своєї повнолітньої дитини, однак, заперечує проти визначеного позивачем розміру аліментів посилаючись на те, що він сам є пенсіонером і хоча він отримує пенсію, і працює та має заробіток, однак за станом свого здоров`я вимушений нести витрати на своє лікування, лікування своєї матері пенсіонерки, а також оплатно орендувати для себе житло. Крім того, відповідач потребує витрат на своє особисте життя, харчування, одяг.

Доводи відповідача підтверджені наданими ним письмовими доказами, зокрема, медичною документацією, пенсійним посвідченням від 23.08.2006, договором оренди житлового приміщення від11.10.2020, які стороною позивача конкретними правовими доказами не спростовані.

У судовому засіданні учасники справи повідомили, що на даний час третя особа взагалі фактично і реально проживає за кордоном, зокрема в Нідерландах.

Судом зверталась увага адвокатів сторони позивача на необхідність надання доказів про доходи позивача, однак, дані вимоги суду стороною позивача повністю проігноровані з посиланням на те, що предметом спору є перевірка спроможності саме відповідача сплачувати аліменти в розмірі про який просить сторона позивача.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Враховуючи ст. 182 СК України, офіційне працевлаштування відповідача та розміри повідомлених суду доходів відповідача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини на період навчання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) проти стягнення яких саме в такому розмірі не заперечує відповідач.

Доводи представника позивача (адвокат: Рябов Д.С.) про те, що за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2021 у справі № 754/7588/21 (суддя: Скрипка О.І.) з ОСОБА_1 (відповідач) на користь ОСОБА_9 (позивач) на утримання неповнолітньої на той час ОСОБА_2 (третя особа) були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) і для відповідача на час розгляду даної справи нічого не змінилось, суд вважає безпідставними, оскільки змінився вік усіх учасників справи, ОСОБА_2 (третя особа) набула повноліття і обсяг її прав збільшився і до того ж, відповідач, як і позивач проживають в Україні в умовах воєнного стану.

Питання додаткових витрат не є предметом даного спору, тому, посилання на це сторони позивача є безпідставними.

Будь-яких інших конкретних правових і допустимих доказів, які б спростовували висновки суду, стороною позивача суду не надано.

За таких обставин, позов задовольняється частково.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, 1. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, 1. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць;

При подачі позову позивачем судовий збір не сплачувався.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

На час постановлення судового рішення, суду не надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору, а також суду не надано конкретних правових і допустимих доказів про судові витрати сторони позивача.

В обох редакція позову (первісній/новій) йдеться лише про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, а не про конкретний розрахунок і чітко виражену остаточну суму витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов частково.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утримання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на період її навчання але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років: ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі: 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13.04.2023.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утримання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) суми платежу по аліментам за один місяць в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у дохід держави: 1073,60 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: