Справа №938/793/23
Провадження № 2/938/214/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Підставою звернення до суду є те, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.2010 року в Голівській сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною звернення до суду стало те, що позивач до чоловіка втратила почуття любові та взаємоповаги через зловживання ним алкоголем. Під час перебування в стані алкогольного сп`яніння, він влаштовує скандали, кричить та погрожує як їй, так і дітям. У зв`язку з цим позивач зверталася до поліції з заявами про вчинення насилля в сім`ї. Чоловік не цікавиться сім`єю, не допомагає позивачу ні по господарству, ні в утриманні дітей. Він живе власним життям, більше часу проводить з друзями, всі гроші витрачає на власні потреби. Вони не проживають разом вже три місяці, майже не спілкуються, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Сім`ї фактично не існує. Єдине, що їх поєднує, - це спільні діти. Примирення між ними неможливе. Зараз відповідач живе у своїх батьків у с. Замагора. Діти проживають разом з позивачем. Оскільки їх батько не утримує дітей в добровільному порядку, тому позивач бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, але заробляє приватними замовленнями, виконуючи різного роду будівельні роботи. Кошти у нього є, про що свідчить його спосіб життя, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Ухвалою суду 10.10.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання року з`явилася, просила позов задоволити з підстав наведених у ньому.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду даної справи тричі належним чином повідомлений (а.с.23-24,29-30,33), про причини неявки до суду не повідомив..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав.

Право на звернення до суду закріплено у Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно з вимогами ст. ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Встановлено, що 30.04.2010 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 3 у виконкомі Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 4,5).

Сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.7,8), про що складено актові записи №6 та №28 виконкомом Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області. Діти проживають разом з позивачем за адресою: с. Чорна Річка присілок Гарасівський Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 10).

Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відповідач застосовує домашнє насильство щодо неї.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач не бажає зберегти їх сім`ю та наполягає на розлученні, суд не може покласти на неї обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому шлюб між ними необхідно припинити шляхом його розірвання.

Щодо стягнення аліментів на утримання дітей слід зазначити, що, розглядаючи дану позовну вимогу в цій цивільній справі, суд керується принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, який визначений у п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Цією нормою передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений у ч.2 ст.51 Конституції України та в ст.180 СК України.

У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи на зазначене, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання 2-х малолітніх дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця.

У ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами 06.10.2023 року, тому з 07.10.2023 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. В ст. 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів у межах суми платежів за 1 місяць.

Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежів за 1 місяць.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані зрозглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», то, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1073,60 гривень судового збору.

Крім того, згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь також витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач до матеріалів справи долучила квитанцію про сплату 1200 гривень витрат на правову допомогу та акт виконаних робіт (послуг) (а.с. 16), де зазначено, що 06.10.2023 року ОСОБА_1 та адвокат Рашковська Л.О. склали акт про надання правничих послуг: консультація щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів 30 хвилин, складання позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів 1 година 30 хвилин, всього 2 години. Загальна вартість наданих послуг 1200 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 110-112, 113 СК України, ст. ст.142, 258-259, 263-265, 282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований у виконкомі Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області 30.04.2010 року, актовий запис №3, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця.

Стягнення аліментів на утримання дитини розпочати з 07.10.2023 року і проводити до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1200 гривень (одна тисяча двісті гривень ) .

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: с. Замагора Верховинського району Івано-Франківської області.

Суддя Наталія ЧЕКАН