ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 761/24353/21

Провадження № 22-ц/4820/674/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю позивачки, представників сторін, органу опіки та піклування,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, виконавчий комітет Шепетівської міської ради, про відібрання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Березюк Н.П. від 27 грудня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 . З квітня 2018 року позивачка припинила фактичні шлюбні відносини з відповідачем через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, а також постійні сварки та скандали, які негативно впливали на психічний стан дитини. В подальшому вона дізналася, що у ОСОБА_2 є інша жінка.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.07.2020 року стягнуто з відповідача аліменти на її користь в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Київського апеляційного суду змінено рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01.07.2020 року в частині розміру аліментів.

Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №463 від 31.05.2019 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 та часи відвідування дитини для батька ОСОБА_2 .

На даний час ОСОБА_2 викрав дочку і утримує її у невідомому місті та у невідомих людей. Відповідач вимкнув усі телефони, в тому числі і телефон її доньки, зловживаючи правами, перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною. Позивачка позбавлена можливості дізнатися про здоров`я дитини. Поведінка ОСОБА_2 щодо дочки була неприйнятною і протягом подружнього життя, оскільки він застосовував до позивачки фізичне та моральне насилля в присутності дитини, залякував доньку, погрозами примушував її до спілкування. Такою поведінкою відповідач домігся того, що дочка стала боятися батька. На даний час позивач застосовує насилля до доньки з метою ухилення від сплати аліментів.

Заборгованість по аліментах складає більше 100000 грн. За час надзвичайного стану у зв`язку з підвищеною захворюваністю на COVID-19 він не спілкувався з дитиною, не вітав її з днем народження, не надавав коштів на її утримання. Весь час дитина проживала за місцем своєї реєстрації разом з нею, ОСОБА_1 , за згодою батька дитини.

Відповідач відмовився добровільно повернути їй дитину, незаконно утримує її. Враховуючи вказане, позивачка просила суд про негайне відібрання у ОСОБА_2 неповнолітньої дочки ОСОБА_4 і повернення її матері за місцем їх проживання.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2022 року позов задоволено.

Ухвалено відібрати малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) та повернути дитину матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. судового збору.

Рішення суду в частині відібрання дитини допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити у задоволенні позову. Вважає, що суд помилково виходив з відсутності обставин, за яких дитину не може бути повернуто матері та те, що відповідач самовільно змінив місце проживання дитини і з цього часу перешкоджає спілкуванню матері з донькою. Жодним компетентним органом не приймалося рішення про визначення місця проживання дитини, тому безпідставним є висновок суду про самовільну зміну ним місця проживання дитини.

На думку апелянта, суд порушив змагальність сторін, створивши штучні перешкоди у спростуванні відповідачем поданих органом опіки сфальсифікованих доказів щодо неможливості огляду місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 за адресою проживання ОСОБА_2 . Суд всупереч закону поклав на відповідача негативні наслідки невиконання органом опіки свого обов`язку щодо надання висновку щодо вирішення спору, не вживши при цьому заходів процесуального примусу до цієї особи. Також вважає ухвалу суду про закриття підготовчого провадження передчасною, а оскаржуване рішення суду в частині невирішення заяви відповідача щодо недостовірності поданих доказів незаконним та необґрунтованим.

Крім того, суд першої інстанції не врахував рівність прав та обов`язків сторін щодо дитини, і виходив з того, що матір має перевагу над правами батька, що виплинуло на оцінку судом доказів сторін. Значну кількість доказів щодо вчинення позивачкою насильства над малолітньою дочкою ОСОБА_3 , вчинення позивачкою перешкод у спілкуванні дитини з батьком, та наступної втечі дитини від матері до батька судом відхилено без повного встановлення таких обставин і належної оцінки доказів.

Безпідставно, на думку апелянта, судом відхилено висновок кандидата психологічних наук ОСОБА_5 , щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_6 на базі «Зеленої Кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 06.07.2021 року.

Допит судом малолітньої дочки ОСОБА_3 проведено з порушенням встановленого законом порядку, без участі дитячого психолога. Суд не постановляв ухвалу про видалення із зали судового засідання батьків малолітньої дочки ОСОБА_3 , лише повідомив їх усно про необхідність покинути залу судового засідання під час допиту дитини. Не враховано показання малолітньої дитини про те, що вона знову втече від матері, якщо її до неї повернуть за судовим рішенням.

В засіданні апеляційного суду апелянт, його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Позивачка та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Представниця органу опіки та піклування, виконкому Шепетівської міської ради, просила залишити без задоволення апеляційну скаргу як безпідставну. Підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності відібрання дитини у батька та повернення її позивачці.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Малолітня ОСОБА_4 з 16.05.2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , і з народження проживала разом з матір`ю ОСОБА_1 за вказаною адресою.

Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №463 від 31.05.2019 року встановлено ОСОБА_2 графік побачень з малолітньою донькою ОСОБА_4 : щовівторка та щочетверга з 16.00 до 20.00 год., І та ІІ субота та неділя щомісяця з 9.00 до 20.00 год., 1/3 частка усіх канікул. Вказане розпорядження ОСОБА_2 отримав особисто 05.06.2019 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01.07.2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу ДВС від 09.03.2021 року, відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 по виконанню виконавчого листа №761/19064/19, виданого 23.02.2021 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржник ОСОБА_2 за період з травня 2019 року по 09.03.2021 року має заборгованість 91096,72 грн.

Згідно інформації Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві №587-АВ/125/56-2021 від 22.06.2021 року, управлінням розглянута заява ОСОБА_1 від 12.06.2021 року про те, що 11.06.2021 року за адресою: АДРЕСА_4 , пішла з дому та не повернулась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час розгляду заяви встановлено, що дитина перебуває з батьком ОСОБА_2 . Відомості по вказаному факту до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 12.06.2021 року, за зверненням ОСОБА_1 , обстежено умови проживання дитини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 , що розміщено на 3 поверсі 5 поверхового будинку. Умови проживання задовільні, в квартирі наявні всі меблі та побутові прилади в належному стані. Дитина має окрему кімнату, забезпечена одягом та взуттям відповідно до всіх сезонів, іграшками та книгами. На момент обстеження дитини вдома не було, зі слів матері 11.06.2021 року близько 21 год. 00 хв. дитина зникла з дому. Сусіди повідомили, що бачили як дитину забрав батько. Зі слів матері наразі місце перебування дитини не відоме, а батько відмовляється від спілкування з мамою і не дозволяє спілкуватись їй з дитиною.

Згідно характеристики ОСОБА_4 , як здобувачки освіти 3-В класу, виданої 30.06.2021 року директором школи І-ІІІ ступенів №175 ім. В. Марченка Шевченківського району м. Києва, дитина навчається в школі з вересня 2019 року, має достатній рівень навчальних досягнень, але навчається не в повну міру своїх можливостей. ОСОБА_3 завжди охайна, забезпечена усім шкільним приладдям. Тато і мама беруть участь у вихованні, здійснюють контроль за навчанням, цікавляться успіхами, підтримують зв`язок з класним керівником, завжди реагують на рекомендації щодо навчання та виховання доньки, беруть участь у батьківських зустрічах.

Згідно психолого-педагогічної характеристики директора цієї школи та класного керівника малолітньої ОСОБА_4 від 17.09.2021 року батьки дівчинки розлучені, мама приділяє належну увагу навчанню дитини та її активному життю та завжди підтримує зв`язок із класним керівником, у повному обсязі виконує батьківські обов`язки, батько спілкується з дівчинкою не регулярно. Постійні суперечки про те, якою має бути роль батька та матері в житті дитини, створюють атмосферу, яка негативно впливає на психоемоційний стан дитини.

ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи - у Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», де працює на посаді обліковця відділу обліку об`єктів нерухомого майна та інформаційних довідок.

Згідно довідок Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, 13.05.2019 року, 01.09.2019 року, 05.12.2019 року ОСОБА_2 звертався до управління поліції з заявою щодо вчинення йому перешкод ОСОБА_1 у вихованні спільної дочки ОСОБА_4 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5 , 01.09.2019 року, в період з 31 травня по 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 не надала змоги побачитись з дочкою. 20.06.2019 року, 06, 10, 12 грудня 2019 року, 03 та 05 листопада 2020 року аналогічні повідомлення ОСОБА_2 подав по спец. лінії «102». Про заборону ОСОБА_1 зустрічатись ОСОБА_2 з донькою останній повідомляв поліцію 01.09.2019 року, 08.08.2020 року.

28.02.2020 року, 05.03.2020 року, 01.07.2021 року ОСОБА_2 звертався до поліції з заявами про вчинення ОСОБА_1 психологічного насилля щодо доньки ОСОБА_4 , а в заявах від 04.05.2020 року та 08.08.2020 року зазначав про невиконання ОСОБА_1 розпорядження голови Шевченківської РДА від 31.05.2019 року щодо можливості його спілкування з донькою. Про застосування систематичного фізичного та психологічного насильства над малолітньою дитиною ОСОБА_4 зі сторони її матері ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_7 , відповідач повідомляв поліцію заявою від 14.06.2021 року.

Згідно висновку психологічного обстеження міського центру дитини служби в справах дітей та сім`ї КМДА №205 від 11.10.2019 року психоемоційний стан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується радістю, дитина оптимістично налаштована, проте актуальна сімейна ситуація, конфлікт батьків дитину напружують, дитина сумує за батьком. Агресія діагностується в межах норми, тривожність підвищена, наявні страхи. Потреба дитини в безпеці та захисті не задоволена, дитина відчуває тривогу у зв`язку з конфліктом між її батьками. До складу своєї сім`ї дитина включає матір та бабусю. Матір для ОСОБА_3 є найближчою людиною, яку вона любить та якою пишається. Мама для дитини є значимою та впливовою фігурою, дитина орієнтується на маму при прийнятті рішень. Дитина емоційно прив`язана до батька та сумує за ним. Вона залучена у конфлікт батьків, відчуває поляризацію, орієнтується на матір при прийнятті рішень по спілкуванню з батьком. Зазначене негативно впливає на неї, створює напруження, тривожить, шкодить її психологічному розвитку.

11.12.2019 року ОСОБА_2 подав заяву на ім`я директора школи №175 про те, що забирає доньку ОСОБА_4 зі школи на прийом до лікаря, бо помітив у дитини запалення вуха. Того ж дня видано направлення на консультацію ОСОБА_4 в поліклініку КП ДБ №1 до хірурга, з діагнозом - абсцес (фурункул). Наступного дня, ОСОБА_2 звернувся до голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою, в якій просив вжити передбачених законом заходів реагування, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 чинили перешкоди у обстеженні дитини лікарем та відмовилися везти дитину до хірурга, забрали дитину та зачинили двері в квартиру за місцем проживання.

Згідно інформації Шевченківської РДА від 10.01.2020 року №109-109/ОПП/Г-3016, адресованої ОСОБА_2 , комісією здійснено виїзд за місцем проживання дитини: АДРЕСА_5 , проведено обстеження умов проживання дитини, з матір`ю дитини ОСОБА_1 , проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо недопущення будь-яких протиправних дій по відношенню до малолітньої дитини, а також обов`язок не чинити перешкод в спілкуванні ОСОБА_3 з батьком, попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність щодо належного утримання, виховання та навчання малолітньої дитини.

Постановою слідчого СВ ВП №3 Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві Журби В.С. від 10.06.2020 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006612 від 11.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 356 КК України, зокрема за те, що 02.07.2019 року приблизно о 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_6 , батько ОСОБА_2 самовільно забрав доньку ОСОБА_4 , без згоди матері. Провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

05.09.2020 року ОСОБА_2 звертався на службу «102» про те, що о 20 год. 18 хв. ОСОБА_1 його побила та забрала дитину, що підтверджується даними талону-повідомлення єдиного обліку №63201. Згідно висновку експертного дослідження №041-1270-2020, при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. 06.09.2020 року до ЄРДР внесено відомості щодо нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень колишньою дружиною ОСОБА_1 , відкрито кримінальне провадження за №0001083.

Згідно висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_5 щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_4 на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 06.07.2021 року, призначеної начальником СЮП Шевченківського УП ГУНП в м. Києві для вирішення питання про наявність фактів насильства відносно дитини, - за результатами опитування малолітньої ОСОБА_4 за методикою «Зелена кімната» дитина констатує за останні вісім місяців наявність поодиноких проявів фізичного насильства в материнській родині і вагомі прояви психологічного насильства з боку матері ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_8 . ОСОБА_4 має страх перед матір`ю та бабусею, має відчуття незахищеності та небезпеки щодо материнської родини, з якої вона втекла, повідомивши після втечі про це батька, який і забрав дитину до себе. ОСОБА_4 позитивно почуває себе в родині батька та ідентифікує себе в якості члена його сім`ї. Малолітня ОСОБА_4 потребує для нормального розвитку та збереження психічного здоров`я перебування в стабільній сімейній системі, яка забезпечує дитині окрім базових фізичних потреб (їсти, пити, спати), потреби у безпеці, приналежності, любові. Наразі ознаки такої системи присутні лише в родині батька дитини.

25.08.2021 року ОСОБА_2 звернувся до директора школи І-ІІІ ступенів №175 ім. В.Марченка Шевченківського району м. Києва із заявою про видачу йому документів його дитини ОСОБА_4 у зв`язку з переходом до Шепетівської гімназії №6 Хмельницької області, додавши до заяви довідки №31 від 16.08.2021 року про те, що ОСОБА_4 дійсно буде навчатись у 3 класі гімназії №6 Шепетівської міської ради Хмельницької області. Цього ж дня у ОСОБА_2 виник конфлікт з директором школи, яка не віддала документів дитини, про що позивач повідомив поліцію на службу «102». Патрулем Кольчуга-29 ДОП Д/Н 001 та працівником СЮП Шевченківського УП, ОСОБА_2 роз`яснено, що розгляд вказаного звернення не відноситься до компетенції поліції.

Згідно інформації директора школи І-ІІІ ступенів №175 ім. В. Марченка Шевченківського району м. Києва від 13.06.2022 року №128, 01.09.2021 року малолітня ОСОБА_4 до навчання не приступила, до закладу освіти запрошені батьки дівчинки, батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 , яка відсутність доньки на навчанні пояснила тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 батько ОСОБА_9 без дозволу мами забрав дівчинку, її місце перебування не встановлено. Батько до навчального закладу не з`явився. Систематично класний керівник ОСОБА_10 підтримує зв`язок з матір`ю, телефон батька протягом червня 2021 року - лютого 2022 року перебуває поза зоною досяжності. Батько дитини ОСОБА_2 звернувся із заявою про переведення його доньки до Шепетівської гімназії №6 Хмельницької області, тому наказом по школі №19-у від 06.05.2022 року ОСОБА_4 відрахована.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_4 , складеного 02.05.2022 року та затвердженого начальником служби у справах дітей Шепетівської міської ради, проведено обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_7 . Під час обстеження встановлено, що дитина проживає разом з батьком ОСОБА_2 , співмешканкою ОСОБА_11 та дідом ОСОБА_12 , який є власником квартири. Дитина з батьком та його співмешканкою переїхали до діда 24.02.2022 року, відразу після початку війни. Сім`я проживає у 2-кімнатній квартирі з усіма зручностями, центральним опалення. Є газова колонка для підігріву води, наявні меблі, побутова техніка. Дівчинка має окрему облаштовану кімнату, спальне місце, власні речі, планшет з підключенням до мережі інтернет, телефон, ігрову приставку. В помешканні чисто, охайно, в достатній кількості є продукти харчування. Під час відвідування спостерігали доброзичливі взаємовідносини між членами родини. ОСОБА_6 заявляє, що їй добре проживати з батьком, він піклується про неї, утримує її. У дівчинки також добрі стосунки зі співмешканкою батька ОСОБА_11 та дідом. ОСОБА_3 є ученицею 3-В класу Київської ЗОШ №175, навчається дистанційно. Комісія прийшла до висновку, що умови проживання малолітньої ОСОБА_4 добрі.

Згідно довідки гімназії №6 Шепетівської міської ради Хмельницької області №14 від 09.05.2022 року та характеристики від 15.09.2022 року, ОСОБА_4 навчається в 2 класі, позитивно характеризується за місцем навчання, проживає з батьком ОСОБА_2 , умови проживання задовільні, дитина має усі необхідні речі для навчальної діяльності, для роботи в онлайн-режимі. Батько приділяє належну увагу навчанню і вихованню доньки, перевіряє виконання навчальних завдань. За дитиною здійснюється належний догляд. Дитина не запізнюється на уроки, має завжди охайний зовнішній вигляд. Батько зацікавлений у вихованні і розвитку доньки, за період літніх канікул учениця покращила свої знання. Батько постійно підтримує зв`язок зі школою, з класним керівником, відвідує батьківські збори.

Відповідач ОСОБА_2 на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах Шепетівської ЦРЛ не перебуває, до кримінальної відповідності не притягувався, в розшуку не перебуває.

Допитана у відсутності сторін за клопотанням відповідача ОСОБА_2 малолітня донька сторін ОСОБА_4 суду пояснила, що їй 9 років, вона проживає з татом у квартирі дідуся. Раніше проживала з матір`ю та бабусею, однак втекла від них, бо їй було погано з мамою, вона сумувала за батьком. Матір сварила її за те, що вона залишила книжку вдома у татка, коли разом робили уроки. Вона давно запланувала втекти до батька, подзвонила йому і вийшла до нього, коли матері не було вдома. У дідуся двокімнатна квартира, у неї є власна, окрема кімната, їй подобається проживати з батьком. Влітку разом з батьком та його подругою ОСОБА_13 , вони їздили в ОСОБА_14 , а мати лише обіцяє відпочинок, однак не виконує обіцянок. Коли батько познайомив їх з ОСОБА_13 , остання торгувала на ринку напроти батька, то вона подарувала їй іграшку, про яку вона давно мріяла. Їй подобається проживати з батьком, а матір завжди свариться на неї.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 11.06.2021 року самовільно, у неправовий спосіб, всупереч інтересам дитини, без згоди та повідомлення матері, змінив місце проживання доньки сторін. З часу самовільної зміни місця проживання дитини відповідач не надає позивачці можливості бачитися та перешкоджає їх спілкуватися з донькою, чим порушує право матері та права малолітньої дитини на безперешкодне спілкування між собою. Судом встановлено відсутність обставин, за яких дитину не може бути повернуто матері - залишення її за попереднім місцем проживання не створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я, у справі також відсутні дані про зміну обставин, що повернення суперечить її інтересам.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, зважаючи на таке.

Так, за змістом статті 7 СК України, що визначає загальні засади регулювання сімейних відносин, жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину ( ст. 150 СК України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, яка за статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст. 160 СК України).

За змістом ч.ч.1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Суд першої інстанції правильно констатував, що станом на 31.05.2019 року сторони дійшли згоди про те, що їх малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживатиме з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_5 .

Ця обставина цілком підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання дитини та розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 463 від 31.05.20189 року, яким за заявою батька дитини ОСОБА_2 йому встановлений графік побачень з донькою.

Отже, місцем проживання малолітньої дитини сторін після припинення ними спільного проживання однією сім`єю, є місце проживання її матері.

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про те, що місце проживання дитини не визначалося у встановленому порядку.

Беззаперечним є також той факт, що 11 червня 2021 року відповідач самовільно, всупереч інтересам дитини і без згоди матері, у неправовий спосіб, протиправно змінив місце проживання дитини, яка на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Таке рішення з очевидністю суперечить інтересам дитини, оскільки з часу самовільної зміни місця проживання доньки відповідач не надає матері можливості бачитися та перешкоджає їй спілкуватися з донькою, чим порушує право матері та право малолітньої дитини на безперешкодне спілкування між собою.

Доводи апеляційної скарги про те, що залишення дитини за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я, є безпідставними.

Так, згідно з актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї позивачки від 12.06.2021 року, висновком психологічного обстеження міського центру дитини служби в справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації №205 від 11.10.2019 року, проживання доньки з матір`ю не створювало реальної небезпеки для життя та здоров`я дитини. Своєю сім`єю дитина вважає матір та бабусю, при цьому дитина сумує за батьком і має потребу у спілкуванні з ним. Дитина відчуває тривогу, напругу у зв`язку з конфліктом між її батьками. Матір для ОСОБА_3 є найближчою людиною, яку вона любить та якою пишається.

Представлені відповідачем копії звернень до органу поліції щодо вчинення позивачкою насильства над малолітньою дочкою ОСОБА_3 за відсутності остаточних процесуальних рішень суду по суті обставин, викладених у зверненнях, не є достатніми та допустимими доказами на підтвердження цих обставин.

Звернення ОСОБА_2 щодо вчинення позивачкою перешкод у спілкуванні дитини з батьком не стосуються суті цього спору і лише підтверджують тривалий конфлікт сторін щодо дитини.

Суд першої інстанції також у відповідності до ст. 89 ЦПК України належно оцінив на предмет достатності, допустимості та достовірності, зв`язку з іншими доказами, висновок психолога ОСОБА_5 щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_4 на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 06.07.2021 року, і правильно констатував, що цей висновок є однобічним та необ`єктивним, проведеним без консультації з матір`ю дитини, батьком дитини, спільних зустрічей дитини з матір`ю та батьком.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання.

Малолітня донька сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на час розгляду справи виповнилося 9 років, дійсно висловилася проти її повернення до матері, за попереднім місцем проживання.

Разом з тим суд правильно констатував, що думка малолітньої дитини щодо її бажання проживати з батьком не може бути визначальною при вирішенні спору щодо відібрання дитини та повернення її за місцем проживання матері. Суд обґрунтовано врахував, що малолітня дитина на той час близько 1,5 роки проживала в сім`ї батька, за повного виключення контактів та спілкування з матір`ю.

Ці обставини мали визначальний вплив на позицію дитини щодо вибору нею місця проживання з батьком, однак таке бажання дитини, з урахуванням її віку та зрілості не свідчить про те, що задоволення позову про відібрання дитини від батька та повернення її матері суперечитиме її інтересам.

Крім того, таку ж оцінку думки дитини надала представниця органу опіки та піклування в апеляційному суді, яка ствердила, що під час їхнього спілкування ОСОБА_3 також висловлювала бажання жити з батьком. Попри це, постійно відчувалася тривога та напруга в дитині, яка в силу віку та психологічної незрілості не може нести тягар ухвалення такого рішення. Ставлення дитини до матері сформовано дорослими в її оточенні. При цьому батько обмежив її у спілкуванні з усіма - матір`ю та бабусею, однокласниками, друзями та однолітками. Фактично впродовж 2021-2022 навчального року з вини батька дитина не відвідувала школу, лише з 09.05.2022 року була прийнята до Шепетівської гімназії № 6, тому була залишена повторно в 2-му класі наступного навчального року.

Водночас згідно з висновком виконавчого комітету Шепетівської міської ради як органу опіки та піклування № 03-28/2352 від 23.06.2023 року, складеним на виконання ухвали Хмельницького апеляційного суду, на засідання комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2023 року, 21.06.2023 року батько ОСОБА_2 не з`явився, хоча був належно повідомлений. Заслухавши матір, яка прибула на засідання, комісія встановила, що 11.06.2021 року батько ОСОБА_2 у неправовий спосіб змінив місце проживання доньки ОСОБА_6 та створив умови, за яких мати ОСОБА_1 позбавлена можливості спілкуватися з малолітньою дитиною. Проживання дитини в сім`ї батька, відсутність спілкування з матір`ю та наявність конфліктів між батьками вплинули на бажання дитини проживати в родині батька, однак таке бажання з урахуванням віку та зрілості дитини не свідчить про те, що відібрання дитини від батька та повернення її матері суперечитиме її інтересам. Тому орган опіки і піклування вважає доцільним відібрання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 та повернення її матері ОСОБА_1

ОСОБА_2 в апеляційному суді підтвердив, що забороняв представникам органу опіки спілкуватися з його донькою з підстав нібито відсутності у них відповідних повноважень, що унеможливило складення висновку щодо розв`язання цього спору між сторонами на виконання ухвали суду першої інстанції.

Суд першої інстанції також слушно зауважив, що відповідач ОСОБА_2 з часу зміни місця проживання дитини перешкоджає спілкуванню матері з донькою, внаслідок чого позивачка перебуває у стані необізнаності щодо місця перебування її доньки, її стану здоров`я, не має можливості піклуватися про неї, приймати участь у її вихованні, змушена була звертатися до правоохоронних органів з метою встановлення місця перебування дитини.

Вказані дії відповідача цілком свідчать про те, що відповідач не в повній мірі усвідомлює, в чому полягають найкращі інтереси дитини, і що порушення її тісних зв`язків з матір`ю, зміна звичного середовища та усталеного способу життя дитини не відповідають інтересам дитини.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідач самовільно змінив місце проживання дитини, судом не встановлено створення позивачем реальної небезпеки життю і здоров`ю дитини у разі залишення її за попереднім місцем проживання, чи наявність обставин, які свідчать, що повернення дитини суперечить її законним інтересам, відтак наявні підстави для відібрання дитини у батька і повернення її за попереднім місцем проживання відповідно до статті 162 СК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 липня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк