Справа № 375/1337/23
Провадження № 2/375/359/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року смт Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Штифорук О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду транспортним засобом по земельній ділянці,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду транспортним засобом по земельній ділянці.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 14.08.2023 позивач надав суду другий примірник позовної заяви з додатками.

Проте, зазначена вище позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ЦПК України, а тому не може бути прийнята до провадження без усунення недоліків.

На підставі п. 5 ч. 3ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Частиною 1 ст. 100 ЗК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно з ч. 1 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2019 року по справі №348/1992/16-ц, провадження №61-45579св18.

Але позовна заява не відповідає вказаним вище вимогам законодавства, а саме: відсутній розрахунок вартості сервітуту, який може бути платним і безоплатним (конкретну вартість визначають з огляду на термін користування, вид сервітуту, частину землі, що буде використовуватися та інші обставини), порядок розрахунку, форму (готівкова або безготівкова), термін оплати.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачем ухвали.

За даних обставин, позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати строк для виправлення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивача слід попередити, що в разі не виправлення зазначених недоліків у певний строк, позовна заява буде визнана неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду транспортним засобом по земельній ділянці - залишити без руху, надавши позивачу для усунення зазначених недоліків строк 10 (десять) днів з дня вручення позивачеві даної ухвали.

Попередити позивача, що в разі не виправлення зазначених в ухвалі недоліків протягом наданого часу, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Штифорук