Дата документу 07.09.2023
Справа № 334/3918/18
Провадження № 2/334/51/23
07 вересня 2023 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Гнатюка О.М.,
за участі секретаря Алєйніковій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Крім того, в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №34/ІЖ-003.08.1 від 18.03.2008 року між АТ «Родовід Банк» та відповідачкою був укладений договір іпотеки від 18.03.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кашпуровою Ю.В. за № 956, та у зв`язку з з чим того ж дня приватним нотаріусом було накледно заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та є предметом договору іпотеки згідно з п.11, до припинення чи розірвання договору іпотеки, про що внесено запис № 16.
Оскільки зобов`язання щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором не виконанні в повному обсязі, у відповідача виникла заборгованість перед банком у розмірі 100506,86 дол. США та 31144128,72 грн., що складається з наступного: 37 024,00 доларів США - сума поточної заборгованості за кредитом; 17 264,01 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 455,13 дол. США суми поточної заборгованості за процентами по кредиту; 45 763,72 дол. США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 9 142 267,95 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (за весь період); 21 824 791,66 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (за весь період); 46 933,76 грн.- сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 112135,34 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту.
Заборгованість за рішенням суду не сплачена. За таких підстав, на думку позивача, він має право звернутись за захистом свого порушеного права до суду.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .
21 лютого 2023 року ухвалою суду замінено позивача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судові засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення кореспонденції засобами поштового зв`язку. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Також суд завчасно повідомляв відповідача про розгляд справи, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України». Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що
Однак, ОСОБА_1 не виконала належним чином умови кредитного договору, а тому позивач був змушений звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.
В забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №34/ІЖ-003.08.1 від 18.03.2008 року між АТ «Родовід Банк» та відповідачкою був укладений договір іпотеки від 18.03.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кашпуровою Ю.В. за № 956, та у зв`язку з з чим того ж дня приватним нотаріусом було накледно заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та є предметом договору іпотеки згідно з п.11, до припинення чи розірвання договору іпотеки, про що внесено запис № 16.
Судом встановленно, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ,що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 952, посвідченого 18.03.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Капшуровою Ю.В.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем додано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 34/ІЖ-003.08.1 від 18.03.2008 року, здійснений станом на 22.05.2018, відповідно до якого процентна ставка становить 15% річних, а з 22.10.2008 - 17% річних, розмір пені 1,6%. Розрахунок наведено за період з 11.07.2008 до 22.05.2018. Так, по вказану дату включно позивачем й після ухвалення рішення суду про дострокове стягнення заборгованості з позичальника, - здійснювалось нарахування платежів за умовами кредитного договору. Зокрема, нараховувались прострочені відсотки, сума яких щомісячно переносилась до суми простроченої заборгованості, яка, відповідно, також щомісяця збільшувалась. На цю суму здійснювалось нарахування пені (штрафних санкцій) у вказаному вище розмірі, а також 3% річних від суми прострочених платежів, зокрема, на суму простроченої плати за кредитом; інфляційні втрати.
Тобто, позивачем також застосовано наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України, проте, не у зв`язку із невиконанням судового рішення, а невиконанням умов кредитного договору (основного зобов`язання).
Так, згідно з розрахунком, сума заборгованості по кредиту та процентам становить 100506,86 дол. США та 31144128,72 грн., що складається з наступного: 37 024,00 доларів США - сума поточної заборгованості за кредитом; 17 264,01 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 455,13 дол. США суми поточної заборгованості за процентами по кредиту; 45 763,72 дол. США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 9 142 267,95 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (за весь період); 21 824 791,66 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (за весь період); 46 933,76 грн.- сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 112135,34 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, яку позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості відповідачки за вищевказаним кредитним договором.
Згідно з ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, а саме ст. 509, 525-527, 530, 598-599, 610-612, 625 ЦК України.
Крім того, на дані правовідносини, які виникають за договором іпотеки, укладеним між банком (іпотекодержателем) та іпотекодавцем, поширюються загальні положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України), положення ст. 546, 572, 574-577, 584-585, 589-591 ЦК України та Закону України «Про іпотеку».
Так, за змістом ч.1 ст. 546, ч.1 ст.572 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Підставою виникнення застави може бути договір (ч.1 ст. 574 ЦК України). Окремим різновидом застави є іпотека (ч.1 ст. 575 ЦК України).
Ч.1 ст. 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Суттєві умови договору застави визначені ст. 584 ЦК України.
За нормою ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Так, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Крім того, за змістом ч.ч.1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Реалізація предмета застави (ст. 591 ЦК України), на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.
Крім того, на іпотеку, як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, розповсюджуються норми Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (ст. 1, 3, 7, 12, 17, 33, 35, 39, 41).
Іпотека виникає, зокрема, на підставі договору. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки (ст. 3).
Ст.7 передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.
В той же час, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону (у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ст.17).
Слід наголосити, що за нормою ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-тиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Крім того, положення ч.1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена ч.1 цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.
За вимогами ст. 39 вказаного нормативно-правового акту, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Такої заяви іпотекодержателем у справі не подано.
Згідно зі ст. 41 Закону, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Судом встановлено, що нарахування заборгованості на підставі умов кредитного договору позивачем відповідно до розрахунку, здійсненого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку, не ґрунтуються на вимогах закону у зв`язку із таким.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд виходить з того, що, ухвалення рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору з боку позичальника змінило строк виконання основного зобов`язання. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні суми, нараховані після закінчення строку кредитування, не мають правового значення, оскільки позичальник був зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі.
Із врахуванням цього висновку, наявного розрахунку заборгованості, яка суттєво збільшилась після ухвалення рішення суду від 17.12.2014, а також вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки законних підстав для продовження нарахування процентів та штрафних санкцій на підставі кредитного договору позивач не мав, а застосування ст. 625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати) можливо лише на суму заборгованості, встановлену вказаним вище судовим рішенням, як відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, - суд дійшов висновку про те, що заборгованість позичальника (іпотекодавця), визначена у позовній заяві на підставі розрахунку станом на 22.25.2018 протирічить засадам та нормам цивільного законодавства.
У справі доведено, що позичальник порушив кредитні зобов`язання перед Банком і допустив заборгованість, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, а підписавши договори іпотеки від 18.03.2008 р., ПАТ «Родовід банк» та ОСОБА_1 обумовили всі зазначені у ньому умови.
В іших позовних вимогах слід відмовити.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2643,00 грн., який було сплачено при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 11, 14-16, 61, 113, 526, 530, 553, 554, 589, 590, 610, 611, 62, 1046 - 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
В інших позовних вимогах відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.
Суддя О.М. Гнатюк