Дата документу 28.12.2023 Справа № 334/3820/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 334/3820/17 Головуючий у І інстанції: Дубина Л.А.
Провадження № 22-ц/807/2526/23
У Х В А Л А

28 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Поляков О.З. під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року у справі за поданням заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашева А.А. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересована особа - ПАТ «Райффвайзен Банк Аваль»,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року подання задоволено.

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що суд першої інстанції не повідомляв його про розгляд справи, копії ухвали за результатом її розгляду не надсилав. Зі змістом ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року ОСОБА_1 ознайомився 12 грудня 2023 року в приміщенні суду.

Розглянувши зазначене клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до підпункту 13 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Установлено, що ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя в цій справі постановлено 15 червня 2017 року.

На час ухвалення цього рішення діяли строки апеляційного оскарження, встановлені статтею 294 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній до 08 липня 2017 року).

За змістом частини другої цієї статті апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. звернувся 14 грудня 2023 року.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, згідно із частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Встановлено, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (ухвали суду).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що суд першої інстанції не повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи, копії оскаржуваної ухвали йому не направляв.

Натомість матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами зазначеної справи тільки 12 грудня 2023 року (а.с. 39) та того ж дня отримав копію ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року (а.с. 40).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

У постанові від 23 вересня 2020 року (справа № 333/1020/16-ц, провадження № 61-10922св20) Верховний Суд зазначив, що зазначаючи про те, що не була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, заявник мала право на апеляційний перегляд справи.

Враховуючи поважність причин пропуску строку, подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня ознайомлення з матеріалами справи та повним текстом оскаржуваної ухвали, а також для забезпечення можливості реалізації конституційного права на апеляційне оскарження, є підстави для поновлення строку.

Проте апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 рокуне може бути відкрито у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, відповідно до якого в апеляційній скарзі має бути зазначене повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Проте, в апеляційній скарзі відсутні відомості про заінтересовану особу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», його місце знаходження.

Належним усуненням наведеного порушення є подання апеляційної скарги у новій редакції із зазначенням усіх учасників справи, їх місцезнаходження, та копій апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо ухвала постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі ст. 185, ч.2 ст. 354, 357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху і надати скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровичапро поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року у цій справі - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровичастрок на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича- залишити без руху.

Надати скаржнику строк, що не може перевищувати десять днів з дня вручення копії ухвали суду, для надання до Запорізького апеляційного суду оновленої апеляційної скарги, що оформлена відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України із зазначенням всіх учасників справи, їх місцезнаходження та її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 357 ЦПК України.

Суддя: О.З. Поляков