КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року місто Київ

Справа № 758/131/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16863/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року (у складі судді Захарчук С.С., інформація щодо дати складання повного тексту рішення відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду за позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 16,5% з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років.

Зазначала, що її батьки: батько ОСОБА_2 та матір ОСОБА_3 перебуваютьу зареєстрованому шлюбі. Вона проживає разом з матір`ю та братом і перебуває на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги, необхідної їй для життя та навчання, не надає.

Наразі позивач навчається в Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана на денній формі навчання, строк навчання до 30.06.2026.

Посилаючись на те, що вона навчається та потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 16,5% з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 25 жовтня 2023 року направила через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу аргументовано тим, що оскаржуване рішення ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права, з невірним встановленням обставин справи. Суд першої інстанції не врахував інтереси дитини, яка продовжує навчання та формально поставився до розгляду справи.

Вказує, що у позовній заві було зазначено саме частку від заробітку, оскільки батько має постійний дохід. Але, частку від заробітку зазначено у відсотках, що дуже легко переводиться у прості дроби.

Звертає увагу, що батько визнав позов у повному обсязі. Вважає, що заявлені позовні вимоги в часті від доходу, де 16,5% це 1/6 від доходу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Станом на 27 грудня 2023 року відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходило. ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи на електронну та поштову адресу. До Київського апеляційного суду рекомендоване повідомлення повернулось з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням відповідно до ст. 128 ЦПК.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обговоривши доводи скарги, перевіривши наявні в справі та надані суду докази, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 (а.с. 4)

Відповідно до довідки №5846 від 23.07.2022, виданої Державним вищим навчальним закладом Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана, ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу факультету управління персоналом, соціології та психології, строком до 30.06.2023 (а.с. 6).

Позивачка проживає з матір`ю, відповідач не допомагає фінансово повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просила стягувати аліменти у відсотках від доходу відповідача, а не у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до Довідки №5846 від 29 вересня 2022 р., виданою В.О. ректора та деканом факультету управління персоналом, соціології та психології ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», ОСОБА_4 є студентом 1 курсу денної форми навчання та закінчує навчання 30.06.2026 р.

Враховуючи денну форму навчання, відсутність об`єктивних даних про наявність у ОСОБА_1 доходу, необхідність в харчуванні та одязі, витратах на проїзд, придбання підручників та канцелярських товарів, колегія суддів дійшла висновку про те, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.

Відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки , яка продовжує навчання суду не надано. В суді першої інстанції ОСОБА_2 подав заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 50)

За відсутності об`єктивних факторів, які унеможливлюють роботу та отримання заробітку, який би надавав можливість виконувати всі свої батьківські обов`язки, апеляційний суд вважає недоведеним факт неможливості відповідача утримувати повнолітню дитину на період навчання.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про надмірно формальний підхід суду першої інстанції до вирішення даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, нормами Сімейного кодексу України не передбачено стягнення аліментів у відсотках від прибутку платника аліментів. Однак колегія суддів звертає увагу, що, оскільки 16,5 % від отриманого прибутку відповідає частці в розмірі 1/6 частини заробітку (прибутку) платника аліментів, суд першої інстанції, виходячи із заявлених позовних вимог, мав задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на ім`я позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Враховуючи, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє ОСОБА_1 можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд ухвалив рішення, відповідно до якого увесь тягар утримання дитини з 05 вересня 2022 року і до закінчення навчання поклав на особу з якою дитина проживає. Суд ухвалив рішення, яке не відповідає інтересам дитини та загальним принципам цивільного судочинства, принципам законності та справедливості.

Так як позивач та особа, з якою вона проживає (матір) не може самостійно забезпечити навчання, в зв`язку з чим є потреба в матеріальній допомозі, а відповідач не навів суду доводів та не надав доказів неможливості надання такої допомоги, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову .

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, з вказаним позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 02 січня 2023 року.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує додаткової матеріальної допомоги, аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 02 січня 2023 року до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору, відтак, його сума в 1 073,60 грн. (за подачу позову) та 1 609,50 грн. (за подачу апеляційної скарги), а всього - 2 683,10 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), яка продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує додаткової матеріальної допомоги, аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 02 січня 2023 року до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 683,10 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська