Справа №932/6890/23
Провадження №2-о/932/158/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2023 року заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Стислий виклад позиції заявника.

Заявником у 2003 році був втрачений паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року. Для встановлення належності громадянства та видачі паспорта громадянина України він звернувся до Новомосковського відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, який рекомендував йому звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. Встановлення такого факту необхідне йому для отримання паспорта.

Від представника заінтересованої особи надійшли пояснення на заяву, в яких він просив відмовити в задоволенні позову, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження заявлених вимог.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дій вчиненні в справі.

27 липня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

08 вересня 2023 року від представника ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшли пояснення на заяву.

Заявник в судовому засіданні просив задовільнити його заяву, вказав про неможливість вирішити питання у позасудовий спосіб. Також зазначив про відсутність родичів та свідків, які могли б підтвердити факт його проживання на території України.

Представник заінтересованої особи вказав про можливість задоволення заяви за наявності належних доказів.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно довідки директора гімназії №16 Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради №114 від 06.06.2023 ОСОБА_1 навчався у восьмирічній шкоді №16 міста Новомосковськ з 1971 року по 1979 рік.

Із відповіді Новомосковського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 08.12.2023 ОСОБА_1 документувався паспортом СРСР, виданим 26.10.1981.

Відповідно інформації з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №3 від 15.09.2023 10 жовтня 1987 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10.10.1987 укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області актовий запис 588.

Вказаний шлюб розірвано 19 лютого 1993 року Ровеньківським в/РАГС, актовий запис №65.

Згідно копії розпорядження по шахті «Павлоградська» від 14.03.1994 №43 ОСОБА_1 прийнято на роботу 14.03.1994.

Згідно відповіді начальника ДУ «Машівська виправна колонія №9» №2/5/1-2474 від 21.09.2023 ОСОБА_1 відбував покарання у вказаній установі з 20.09.1996 року по 03.10.1997 рік.

Згідно відповіді начальника Новомосковського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №1235-272/1236-23 від 27.01.2023 ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду для отримання рішення про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991, оскільки він не документований паспортом громадянина України, а паспорт громадянина колишнього СРСР втрачений.

Як заявник так і суд зверталися за дотриманням інш9их доказі та інформації, проте не змогли здобути більш вагомих доказів із досліджуваного питання.

Норми права застосовані судом.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001(в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено, зокрема, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Мотиви та висновки суду.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Заявник позбавлений можливості встановити факт, з яким звернувся до суду, у позасудовий спосіб. Від встановлення такого факту залежить можливість реалізації фундаментальних прав заявника.

Особа не може нести негативних наслідків за незбереження державними органними чи органами місцевого самоврядування документів та інформації.

Враховуючи наведене, а також аналізуючи зібрані докази за стандартом більшої переконливості, висновок про проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 видається вірогіднішим ніж протилежний.

Зокрема заявник народився, до вказаної дати та після неї проживав на території України.

Доказів його перебування за межами території України станом 24.08.1991 не здобуто. Жодних зауважень щодо правомірності перебування заявника на території України держані органи ніколи не наводили.

За вказаних обставин суд приходить до переконання про задоволення заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовільнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде проголошене 15.12.2023.

Суддя: В.І. Цитульський