У Х В А Л А

29 червня 2023 року

м. Київ

справа № 344/10340/15-ц

провадження № 61-7748ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 31 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст вимог заяви

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 червня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 0 у розмірі 35 829, 84 дол. CШA, з яких: 33 296,41 дол. США - заборгованість за простроченим кредитом, 2 533,43 дол. США заборгованість за простроченими процентами, 25 000,00 грн -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 0 у розмірі 35 829,84 дол. США, з яких: 33 296,41 дол США заборгованість за простроченим кредитом, 2 533,43 дол. США заборгованість за простроченими процентами, 25 000,00 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 0 у розмірі 35 829,84 дол. США, з яких: 33 296,41 дол. США заборгованість за простроченим кредитом, 2 533,43 дол. США заборгованість за простроченими процентами, 25 000,00 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 0 у розмірі 1 363,91 дол. США, з яких: 536, 50 дол. США заборгованість за простроченим кредитом, 827,41 дол. США заборгованість за простроченими процентами.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, що ним він оскаржив в апеляційному порядку рішення місцевого суду, вказував, що не укладав та не підписував договір поруки від 23 квітня 2007 року, тому не повинен у солідарному порядку з позичальником ОСОБА_2 нести відповідальність перед кредитором.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні його клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з тих підстав, що позов про недійсність договору поруки ним не заявлявся.

23 грудня 2016 року він подав позов до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним, який ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 червня 2019 року залишено без розгляду.

У жовтні 2019 року він повторно звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним, за результатами розгляду якого рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2020 року в позові відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення суду про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 касаційну скаргу AT «УкрСиббанк» задоволено частково, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 березня 2023 року рішення Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 26 жовтня 2021 року підпис у графі поручитель « ОСОБА_1 » у договорі поруки від 23 квітня 2007 року № 1/-П виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. За таких обставин, колегія суддів вважала за необхідно відмовити в його позові у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту права, оскільки договір поруки від 23 квітня 2007 року, сторонами якого зазначені ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , є недійсним відповідно до закону (нікчемним), і не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 березня 2023 року встановлено нікчемність спірного договору поруки від 23 квітня 2007 року, цей договір поруки був нікчемний також станом на час розгляду справи № 344/10340/15-ц, в тому числі при розгляді справи в Апеляційному суді Івано-Франківської області.

Встановлена рішенням Івано-Франківського апеляційного суду від 02 березня 2023 нікчемність договору поруки є нововиявленою обставиною в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦК України, оскільки є істотною для справи № 344/10340/15-ц, не була встановлена судом та не була і не могла бути йому відома на час розгляду справи, а про існування такої йому стало відомо 13 березня 2023 року - з дня складання повного тексту постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 березня 2023 року.

Просить поновити йому пропущений строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, переглянути рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами, скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог до нього та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову позивачу в позові до заявника.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року через пропущення строку на подання такої заяви.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи у суді апеляційної інстанції. Із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року, яке набрало законної сили з часу проголошення, звернувся лише 27 березня 2023 року, тобто пізніше, ніж через три роки з дати набрання цим судовим рішенням законної сили.

Щодо строку на касаційне оскарження

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 31 березня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на усунення недоліків, зазначає, що отримав оскаржуване судове рішення 02 травня 2023 року про що зазначено в ухвалі, яку він додає до касаційної скарги.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Івано-Франківський апеляційний суд постановив ухвалу 31 березня 2023 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 01 травня 2023 року, скаргу направлено поштовим зв`язком 22 травня 2023 року, а отримано заявником 02 травня 2023 року.

Враховуючи те, що касаційну скаргу направлено поштовим зв`язком 22 травня 2023 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, то клопотання заявника про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.

Вимоги касаційної скарги

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, а саме пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Посилаючись на те, що заявник пропустив трирічний строк на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та зловживає своїми процесуальними правами, суд апеляційної інстанції не врахував того, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу (з 2016 року до 2023 року) в судовому порядку намагався довести, що не підписував спірний договір поруки, тому не повинен нести зобов`язання за ним. Безпідставне стягнення з нього коштів у розмірі понад 35 000,00 дол. США є незаконним і несправедливим.

У справі № 344/10340//15-ц (під час апеляційного перегляду) він заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проте суд відмовив у задоволенні цього клопотання, посилаючись на те, що він не заявляв вимогу про визнання недійсним договору поруки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц, провадження № 14-90цс19, викладений правовий висновок, що «недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Саме через зміну правових позицій Верховного Суду в підходах вирішення справ у подібних правовідносинах та застосування норм матеріального та процесуального права ОСОБА_1 вимушений подавати інший позов, що не є зловживанням процесуальними правами.

Крім того, тривалий розгляд справи зумовлений запровадженням карантинних заходів через пандемію та запровадженням воєнного стану судові засідання постійно відкладались.

Тому вважає, що має право на належний судовий захист та доступ до суду.

ОСОБА_1 просив ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 31 березня 2023 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Главою 3 Розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи с дом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).

Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2021 року у справі № 2-170/11 (провадження № 61-8547св21), від 06 грудня 2021 року у справі № 2-2109/11 (провадження № 61-15456св21).

ОСОБА_1 зазначив, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року, ОСОБА_1 звернувся 27 березня 2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України.

Пропущення такого строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції постановив законну ухвалу про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Заявник посилається на те, що він протягом тривалого часу (з 2016 року по 2023 рік) намагався довести, що не підписував спірний договір поруки, отже, не повинен нести зобов`язання за цим договором.

Доводи заявника з посиланням на норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що суд апеляційної інстанції створив йому перешкоди в доступі до правосуддя, оскільки в інший спосіб реалізувати свої права на належний судовий захист немає можливості, не спростовують висновки суду апеляційної інстанції про присічний строк перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип полягає в тому, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22-23 рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, пункти 37-38 рішення ЄСПЛ у справі «Мушта проти України» від 18 листопада 2010 року).

Верховний Суд зазначає, що заявник може захистити своє право на доступ до суду, заявивши про відсутність його обов`язку відповідати за виконавчим документом, який виданий на виконання рішення суду, яке він бажає переглянути за нововиявленими обставинами. Тому його твердження про порушення права на доступ до судуЮ, з огляду на принципи верховенства права та належного здійснення правосуддя, є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги є аналогічними заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи та аргументи, наведені ОСОБА_1 у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваних судових рішень, тому правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування, касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 31 березня 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 31 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко