Справа № 461/4869/22
Провадження № 2-ві/461/8/23
У Х В А Л А

03.07.2023 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі головуючого судді Романюка В.Ф., розглядаючи матеріали заяви про відвід у цивільній справі №461/4869/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

У провадження судді Галицького районного суду міста Львова Романюка В.Ф. надійшли матеріали за заявою про відвід головуючому у цивільній справі №461/4869/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Суддею Романюком В.Ф. подано заяву про самовідвід від участі у справі, у зв`язку із тим, що 12 грудня 2022 року постановлялася ухвала про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року про закриття провадження по справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно п.5 ч.1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З матеріалів справи встановлено, що 12 грудня 2022 року постановлялася ухвала про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року про закриття провадження по справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оцінюючи наведені обставини, суд виходить з наступних доводів та мотивів.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У розумінні ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

З огляду на основні засади судочинства і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, Європейський суд з прав людини вказує, що такий визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто, чи були достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до статей 1, 3 Кодексу суддівської етики, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У пункті 49 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків; вони повинні забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи № 3 (2002).

Зазначені обов`язки судді є професійними стандартами, що формують модель поведінки, яку суддя повинен ставити за мету і якої повинен дотримуватися.

Згідно п.5 ч.1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, а також обставини справи, які, серед іншого, можуть зумовити виникнення у її учасників сумнівів у безсторонності та неупередженості судді, який розглядає заяву про відвід, з метою уникнення будь-яких можливих сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Романюка Віктора Феодосійовича від участі у розгляді заяви про відвід головуючого судді Мироненко Л.Д., поданої 26.06.2023 представником відповідача у цивільній справі №461/4869/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романюк В.Ф.