Дата документу 27.01.2023
Справа № 334/7470/20
Провадження № 2/334/108/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Гнатюка О.М.,

за участю секретаря: Алєйніковій О.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних у розмірі 12590,48 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2102, 00 грн. та суму, сплачену на надання правової допомоги, у розмірі 2000,00 гривень.

Відповідачами було надано відзив на позов, в якому, посилаючись на те, що позивачем нарахована сума за послуги, які не надавалися, а строк дії договору укладеного з ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» закінчився у 05.09.2018 року, крім того, будь-яких підстав щодо стягнення заборгованості за послуги після спливу вищезазначеного договору відсутні, в задоволенні позову просив відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Відповідачі та їхній представник в судове засідання не з`явились, у попередніх судових зсіданнях відповідач ОСОБА_1 разом з її представником ОСОБА_4 підтримали відзив на позов, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статей12 та81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 р. у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив правовий висновок про те, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Змагальність цивільного судочинства нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» було визначено переможцем конкурсу на управителя багатоквартирних будинків за двома лотами в місті Запоріжжя.

Відповідно до положень частини 5 статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набрав чинності 01.07.2015 року, в разі, якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом, співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі, якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово - комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таких органом. У такому разі ціна за послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя.

Згідно з рішенням виконкому міської ради №520 від 01.09.2017 року ТОВ«МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» починаючи з 01 листопада 2017 року обслуговує багатоквартирні будинки в Олександрівському та Хортицькому районі, Південному мікрорайоні та Правобережній частини Дніпровського району міста Запоріжжя.

За результатами цього конкурсу ціну послуги з управління багатоквартирним будинком було визначено на підставі конкурсних пропозицій ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» як переможця конкурсу, що запропонував найнижчу ціну послуги.

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону № 417-VІІІ управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

06.09.2017 р. Договір № 06/09/17-150 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладено заступником голови Запорізької міської ради Бородай О.М. , уповноваженим на укладання цього договору пунктом 6 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520 (надалі Договір).

Відповідно до Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Вартість послуг за Договором для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі складає 4,39 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Для житлових та нежитлових приміщень на 2 та вище поверхах складає 4,39 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.

Кожного місяця відповідачі повинні сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком по своїй квартири 276,09 грн., дана сума розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири, оскільки відповідно до статті 360 ЦК України, а саме співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Також даний обов`язок визначений у ч. 2 ст. 7 Закону № 417-VІІІ, а саме, кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на відповідача ОСОБА_2 , якій належить на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 1/3 квартира АДРЕСА_2 . Крім неї, власниками квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до інформації з Інформаційної довідки №235476480 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заборгованість відповідачів за період з 01 листопада 2017 року по 01 листопада 2020 року складає 10215,29 гривень.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

На підставі ст.ст. 66, 67, 68, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі є власниками нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а отже нормами ЖК України та ст. 360 ЦК України на них покладений обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг.

Проте, в порушення зазначених норм матеріального права, відповідач не виконує своїх зобов`язань із своєчасного внесення плати за комунальні послуги.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості у відповідачів перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачами належними та допустимими доказами не спростований. Зокрема, ОСОБА_1 не надано жодних доказів з приводу того, що вона зверталась до ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» з приводу ненадання послуг, або надання послуг неналежної якості за період нарахування заборгованості.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність укладеного у визначеному законом порядку між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг суд не приймає до уваги , оскільки сам по собі факт неукладення такого договору не звільняє відповідача, як споживача, від обов`язку здійснювати оплату вартості отриманих житлово-комунальних послуг.

Доводи відповідача, що дія Договору № 06/09/17-150 від 06.09.2017 року закінчилася 05.09.2018 року суд вважає безпідставними, оскільки в силу приписів Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а саме п. 6 ст. 11 договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Тобто, на теперішній час договір є чинним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи та розрахунками наданими позивачем, які ОСОБА_1 не спростовані, підтверджено, що заборгованість відповідачів складає 12590,48 гривень, яка складається з: суми загальної заборгованості у розмірі 1889,86 грн., суми інфляційних збитків у розмірі 1889,86 грн., 3 % річних у розмірі 485,33 грн.

Заявляючи про незгоду з розрахунком заборгованості та тарифом, відповідачами контррозрахунок не надано, клопотань про призначення експертиз на доведення необґрунтованості наданого позивачем розрахунку, відповідачем суду не заявлялось.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача суми за надання правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. слід зазначити наступне.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Натомість, представником позивача не подано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідачів судових витрат за надання правової допомоги, як недоведених суду належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, , р/р НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 листопада 2017 року по 01 листопада 2020 року в розмірі 12590,48 грн., яка складається з боргу 10215,29 грн., суми інфляційних збитків у розмірі 1889,86 грн., 3% річних у розмірі 485,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, , р/р НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ІПН ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 700,67 грн. з кожного.

В частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Гнатюк