№2/756/650/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

21 листопада 2023 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шевчука А.В.,

при секретарях: Марценюк А.І., Міщенко О.В.,Демченко І.В.

за участі: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування, матеріальної і моральної шкоди, у якому просив: стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 68194,83 грн., витрати на оцінку збитку в сумі 3 100,00 грн., а всього 71 294,83 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_5 суму матеріального збитку у розмірі 94 476,06 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., а всього 104 476,06 грн.; стягнути із відповідачів судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.06.2021 року о 13 год. 30 хв. мала місце ДТП, а саме водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві, по вул. Володимирський спуск, 2 під час паркування не вжила всіх заходів щодо недопущення самовільного руху автомобіля, в тому числі, не поставила на стоянкове гальмо, внаслідок чого автомобіль здійснив самовільний рух та наїзд на належний ОСОБА_1 автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій ОСОБА_3 порушила вимоги п. 15.12 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року №757/35199/21-п.

На момент вчинення ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». Відповідно до поліса №ЕР200946338, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн., франшиза - 2 000,00 грн.

Позивач вказує, що звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» з повідомленням про настання ДТП, однак відповіді від страхової компанії не отримав, тому самостійно замовив проведення огляду пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті якого було складено Звіт №175-21 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes-Benz S-клас, д.н.з. НОМЕР_3 , від 25.10.2021 року, відповідно до якого: ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає 794 396,99 грн.; вартість відновлювального ремонту ТЗ - 162 670,89 грн.; коефіцієнт фізичного зносу - 0,7; вартість матеріального збитку з ПДВ на запчастини - 70 194,83 грн.; вартість матеріального збитку без ПДВ на запчастини - 63 589,40 грн.

При цьому, виплату страхового відшкодування ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не провело, винуватець ДТП різницю фактичного розміру шкоди і страхового відшкодування позивачу не повернула.

З огляду на зазначене, позивач просив про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши позивача та його представника, встановив наступне.

22.06.2021 року о 13 год. 30 хв. в м. Києві, по вул. Володимирський спуск, 2 ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 під час паркування не вжила всіх заходів щодо недопущення самовільного руху автомобіля, в тому числі не поставила на стоянкове гальмо, внаслідок чого автомобіль здійснив самовільний рух та наїзд на автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_3 порушила вимоги п. 15.12 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року №757/35199/21-п винуватою у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 .

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року №6 (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Більше того відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого.

Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося з вини ОСОБА_3 , підстав для звільнення від обов`язку по відшкодуванню заподіяної джерелом підвищеної небезпеки шкоди, зокрема умислу з боку потерпілого, суд не вбачає.

На момент вчинення ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». Відповідно до поліса №ЕР200946338, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн., франшиза - 2 000,00 грн.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

В порушення наведених вимог закону, виплату вказаного страхового відшкодування ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не провело.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №111354 від 13.06.2023 року встановлено, що ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» перебуває в стані припинення за рішенням засновників з 17.08.2022 року із строком заявлення вимог 17.10.2022 року.

Стаття 59 Господарського кодексу України встановлює, що припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону. Загальний порядок ліквідації або реорганізації юридичної особи встановлюється нормами статей 104-112 Цивільного кодексу України.

Стаття 104 Цивільного кодексу України визначає, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Ці два різновиди припинення юридичної особи відрізняються правовими наслідками:

При реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників такої юридичної особи, тобто вона не припиняє своє існування як суб`єкт цивільних прав та обов`язків, а лише дещо змінює свою форму та напрямки діяльності.

У разі припинення юридичної особи шляхом ліквідації, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - ЄДР) про її припинення, така юридична особа взагалі припиняє своє існування, як суб`єкт цивільних права та обов`язків, правонаступник в неї відсутній.

Частина 1 статті 110 Цивільного кодексу України визначає, що юридична особа ліквідується (припиняється) за рішенням її учасників. Частина 2 статті 48 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» дещо уточнює це поняття: «добровільне припинення товариства здійснюється за рішенням загальних зборів учасників у порядку, встановленому цим Законом, з дотриманням вимог, встановлених законодавством».

З дати внесення до ЄДР запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи ліквідації юридичної особи, ліквідаційна комісія (ліквідатор) письмово повідомляє всіх відомих боржників про припинення юридичної особи та вживає всіх заходів для стягнення дебіторської заборгованості з таких контрагентів, в тому числі в судовому порядку.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) повідомляє всіх відомих кредиторів юридичної особи, що ліквідується, про початок процедури припинення та повинна вжити всіх заходів щодо задоволення їх вимог.

Таким чином, у даному випадку, за наявності відомостей про припинення ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» слід звертатися у визначеному законом порядку до ліквідаційної комісії (ліквідатора) юридичної особи із вимогами включення до списку кредиторів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим ст. 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого, крім інших, віднесено справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, вимоги кредиторів до страхової компанії яка перебуває у стані припинення мають розглядатися в межах встановленої процедури ліквідації, а можливий спір про стягнення заборгованості повинен вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу.

Враховуючи наведене, з цих підстав, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у задоволенні вимог до відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ».

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, при цьому франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно розрахунків позивача, ОСОБА_3 має сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а також відшкодувати франшизу, передбачену договором страхування, що загалом складає: 162 670,89 грн. (вартість відновлювального ремонту ТЗ) - 68 194,83 грн. (сума страхового відшкодування) = 94 476,06 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, ОСОБА_3 жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а також франшизи, є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Внаслідок заподіяння механічних ушкоджень належному позивачу автомобілю з вини відповідача ОСОБА_3 та того факту, що матеріальна шкода не відшкодована до моменту ухвалення рішення, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за потрібне задовольнити вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 завданої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

За правилами ст. 133,141 ЦПК України суд вважає за потрібне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 878,72 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76-89, 137, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 9, 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 1166, 1167, 1192, 1194, ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 94 476 (дев`яносто чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 06 коп. матеріального збитку та 10 000 (десять тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 878 (вісімсот сімдесят вісім) грн. 72 коп. в рахунок часткової компенсації сплаченого судового збору та частину понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2023 року.

Суддя А.В.Шевчук