Справа № 296/3871/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участі секретаря Бабич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Дашка Володимира Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 26.04.2023 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира в інтересах КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором б/н від 15.10.2014

Обґрунтовуючи позов АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 15.10.2014 ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 15.10.2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 75000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення кредиту за зобов`язаннями у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.03.2023, становить 82942,67 грн., з яких: 68073,72 грн. заборгованість за кредитом; 14868,95 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судові засідання призначені на 08.06.2023 та 03.07.2023 не з`явився, був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Так ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду на 08.06.2023 разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, 26.05.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Судове засідання відкладено на 03.07.2023, повторно направлено повістку та матеріали позову відповідачуза адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, 29.06.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

15.10.2014 до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернувся ОСОБА_1 з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбаку (а.с.18)

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

До анкети-заяви Банк додав довідку про зміну умов кредитування кредитної картки, довідку про надані кредитні картки, анкету-заяву, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» (а.с. 14, 17, 24).

ОСОБА_1 в ПриватБанку отримав:

23.03.2017 картку «Універсальна» з терміном дії до 03/20, 07.08.2018 картку «Універсальна» з терміном дії до 05/22; 22.07.2020 картку «Універсальна» з терміном дії до 05/24, 16.02.2023 картку «Універсальна» з терміном дії до 01/27 (а.с. 17).

Хоча анкету заяву було подано 15.10.2014 картковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , стартував лише 23.03.2017 з ліму в сумі 1200,00 гривень, який неодноразово то збільшувався то зменшувався: так 25.10.2021 збільшено кредитний ліміт до 75000,00 гривень, а 28.12.2021- 29.12.2021 зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень (а.с. 12-16).

Згідно виписки за договором б/н за період з 23.03.2017 по 18.03.2023 ОСОБА_1 активно користувався картками в межах їх дії (а.с. 66-66-173) так маючи картку «Універсальна» НОМЕР_1 з терміном дії до 03/20 він останнього разу 06.08.2018 поповний мобільний НОМЕР_2 в сумі 22,00 грн., а отримавши 07.08.18 картку «Універсальна» НОМЕР_3 з терміном дії до 05/22 розрахувався у кафе Шарі кава за адресою: АДРЕСА_2 на суму 32,00 гривень, а отримавши 22.07.2020 картку Універсальна 132035 з терміном дії до 05/24 зняв готівку в сумі 747,00 грн. в банкоматі 00500037.

Проте, зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 13.03.2023 року, становить - 82942,67 грн., з яких: 68073,72 грн. заборгованість за кредитом; 14868,95 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;

Отже, існує спір з приводу сплати кредитних коштів.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.10.2014 року.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 15.10.2014 року (а.с.18), довідку про зміну умов кредитування та обслуговавання кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.14-16) довідку про видані кредитні картки (а.с.17) паспорт споживчого кредитування (а.с.19-23) витяг з тарифів обслуговавання кредитних карт "Універсальна": "30 днів пільгового періоду", "55 днів пільгового періоду", "універсальна contrakt", "УНІВЕРСЛЬНА GOLD" (а.с25) роздруківку з інформацією про умови кредитування (а.с.25-57), виписку за договором за період з 23.03.2017 по 18.03.2023 витяг із Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Однак, надана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.10.2014 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту.

Доданий до анкети-заяви витяг з тарифів обслуговавання кредитних карт "Універсальна": "30 днів пільгового періоду", "55 днів пільгового періоду", "універсальна contrakt", "УНІВЕРСЛЬНА GOLD" (а.с25) ніким не підписано. При цьому, доказів який саме тип кредитної картки було обрано відповідачем матеріали справи не містять. Також у наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 15.10.2014 року процентна ставка не зазначена. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Таким чином суд дійшов висновку, що у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.10.2014) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26.04.2023), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер, як і роздруківка з інформацією про деякі умови кредитування (а.с.25-56) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зроблено висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Крім того споживчий паспорт не є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 провадження № 61-9618св19), зазначено, що «виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами».

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій третій статті 89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надавши оцінку наданим банком доказам у їх сукупності та встановивши, що АТ КБ «Приватбанк» не надало належних доказів на підтвердження того, що підписана відповідачем анкета-заявка про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 15.10.2014 року містить суми наданого кредиту (кредитного ліміту), відсоткової ставки за користування кредитом, суд приходить до висновку, що надана банком виписка по картковому рахунку не може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та процентами за користування кредитом а тому суд приймає рішення про відмову у задоволенні даних вимог, що в свою чергу є підставою для нерозподіду судових витрат у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Дашка Володимира Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 14.10.2014 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено та проголошено 03.07.2023

Cуддя В. М. Шкиря