справа № 363/2415/23 головуючий у суді І інстанції Рудюк О.Д.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, заінтересована особа: старший державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Орленко Марина Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою та просив скасувати постанову старшого державного виконавця Орленко М.М. від 16 березня 2023 року «Про повернення виконавчого листа стягувачу»; скасувати постанову приватного виконавця Яцишина А.М. від 20 березня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Скарга обґрунтована тим, що 25 березня 2023 року ОСОБА_1 отримав від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 363/505/15 від 23 березня 2017 року виданого Вишгородським районним судом Київської області на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року у справі № 363/505/15 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості та зустрічним позовом про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору. 16 березня 2023 року старшим державним виконавцем Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ України (м. Київ) Орленко М.М., на підставі заяви стягувача, ТОВ ФК «Гефест» про повернення виконавчого листа, було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. Обставини, які державний виконавець зазначає, як встановлені у постанові від 16 березня 2023 року ніколи не існували, а тому і не могли бути встановлені державним виконавцем, адже, протягом чотирьох років і дев`яти місяців ОСОБА_1 сплачував суми до стягнення у гривні. І саме у гривні, у розмірі 861 278,62 грн., державним виконавцем було перераховано на гривневі рахунки стягувачів кошти. Ніякі долари США на рахунки стягувачів перераховані не були. Таким чином, розмір боргу у доларах США, який державний виконавець зазначає, як стягнутий так і розмір залишку не відповідають дійсності. А рішення суду виконувалось не належним чином - стягувались гривні та гривні перераховувались на гривневі рахунки стягувачу. Дані обставини приводять до порушення права боржника ОСОБА_1 виконати рішення суду у валюті зазначеній в рішенні суду - у доларах США, та призвело до неправомірного набуття стягувачем ТОВ ФК «Гефест» суми у розмірі 861 278,62 грн., яка не була присуджена рішенням суду до стягнення. Отже, державним виконавцем було змінено спосіб виконання рішення суду. Таким чином, постанова про повернення виконавчого листа є протиправною, такою, що порушує права боржника, а тому підлягає скасуванню. Крім того, скаржник посилається на те, що в частині винесення постанови про повернення виконавчого листа, та бездіяльність, в частині неподання заяви про зміну сторони виконавчого провадження у зв`язку із тим, що після винесення постанови Київським апеляційним судом від 30 листопада 2022 року, у справі за скаргою ТОВ ФК «Гефест», останній є вибулою стороною із виконавчого провадження, у зв`язку з відсутністю прав вимоги на валюту, які б підлягали примусовому виконанню за даним виконавчим листом, дії та бездіяльність державного виконавця призвели до безпідставного відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 приватним виконавцем Яцишиним А.М., на суму, яка є неправомірно розрахована та безпідставно зазначена у виконавчому листі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2023 рокуу задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на аналогічні обставини, що наведені у скарзі та вказує про те, що підставою вимоги про скасування постанови про повернення виконавчого листа, стало те, що, державний виконавець безпідставно конвертувала у долари судовий збір, та включила його у суму заборгованості, яку зазначила як залишок боргу. Крім того, державний виконавець змінила порядок та спосіб виконання судового рішення. Як наслідок, неправильно зазначила у виконавчому листі розмір заборгованості. В порушення рішення суду, та висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, виконавець самовільно змінила спосіб виконання рішення суду. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Тому, суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи та прийшов до помилкового висновку, що право скаржника не порушене. Для приведення виконання рішення суду у відповідність, скаржник і звернувся із скаргою про скасування постанови про повернення виконавчого листа. А оскільки, скаржник виконавчий лист на момент звернення із скаргою вже подав для примусового виконання приватному виконавцю Яцишину А.М., то для повернення виконавчого листа, потрібно було скасувати і постанову Яцишина А.М. про повернення виконавчого листа.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гефест» вказує про те, що в процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець здійснила конвертацію у долари США саме основної суми заборгованості, керуючись при цьому виконавчим документом, яким передбачено стягнути заборгованість у розмірі 68 445,7 доларів США, а не конвертацію судового збору. При цьому, старший державний виконавець не наділена повноваженнями самостійно змінювати спосіб виконання судового рішення без відповідного рішення суду, а переведення перерахованих сум у гривнях, які були стягнуті з боржника у долари США не є зміною способу виконання судового рішення, а належним виконанням судового рішення, що в свою чергу відповідає одній із засад виконавчого провадження, а саме законності та обов`язку державного виконавця щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Крім того, ТОВ «ФК «Гефест» вступило у виконавче провадження не на підставі договору про відступлення права вимоги, а на підставі рішення суду про заміну сторони у виконавчому провадженні, що в свою чергу надало йому право, як стягувачу у виконавчому провадженні на реалізацію однієї із засад виконавчого провадження. Посилання апелянта на те, що виконавче провадження було відкрито за заявою первісного стягувача із вимогою стягнути суми у гривні не містять правового обґрунтування, оскільки чинне законодавство у сфері виконання судових рішень передбачає виконання заходів примусового виконання рішень на підставі виконавчого документу, у якому чітко передбачено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 445,7 доларів США. ТОВ «ФК «Гефест» не є помилково стороною виконавчого провадження, оскільки статус стягувача у виконавчому провадженні набув на підставі ухвали суду про заміну сторони у виконавчому провадженні, а статус кредитора на підставі договору про відступлення права вимоги, що і стало передумовою для винесення рішення суду про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23 листопада 2016 року рішенням Вишгородський районний суд Київської області позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено часткового, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року суму боргу у розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн., а всього 861 278,62 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково, кредитний договір № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року та додаткову угоду № 96-05/13/1105 до нього від 19 липня 2010 року укладені між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 розірвано.

23 березня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 363/505/15 на виконання вищевказаного рішення суду.

04 квітня 2017 року постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення 861 278,62 грн.

07 квітня 2017 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області розстрочене виконання рішення суду у відповідності до виконавчого листа № 363/505/15 від 23 березня 2017 року на 4 роки та 9 місяців, із щомісячними платежами у рівних частинах, з кінцевим терміном виконання рішення 05 лютого 2022 року.

18 січня 2018 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області замінено сторону виконавчого провадження, замість вибулої сторони ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ ФК «Авістар».

Постановою державного виконавця від 11 вересня 2018 року змінено сторону виконавчого провадження, стягувача з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

19 травня 2020 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

Постановою старшого державного виконавця Вишгородського ВДВС від 03 серпня 2022 року виконавче провадження № НОМЕР_2, закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із повною сплатою заборгованості у розмірі 861 278,62 грн.

30 листопада 2022 року постановою Київського апеляційного суду у справі № 363/2402/22 визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 03 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

16 березня 2023 року постановою про повернення виконавчого документа стягувану у ВП № НОМЕР_2 державний виконавець на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист № 363/505/15-ц виданий 23 березня 2017 року стягувачу ТОВ ФК «ГЕФЕСТ».

20 березня 2023 року приватним виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження, розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 363/505/15-ц та відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця при поверненні виконавчого документа та приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження були правомірні, а оскаржувані постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зокрема зазначає, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 16 березня 2023 року у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 містить недостовірні дані про залишок заборгованості за виконавчим листом № 363/505/15-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право заявляти клопотання у рамках виконавчого провадження.

Однією із підстав для повернення виконавчого документа стягувачу є умова, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із положеннями п. 22 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Відтак, як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання скаржника на те, що постанова державного виконавця від 16 березня 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає скасуванню із підстав невірно зазначеної суми залишку заборгованості за виконавчим документом є помилковими, оскільки ТОВ «ФК «Гефест» як стягувач скористався своїм правом на повернення виконавчого документа, а державний виконавець у свою чергу виніс правомірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу із зазначенням залишку заборгованості за рішенням суду.

При цьому, державним виконавцем суму боргу, що залишилась не сплаченою, визначено з урахуванням обставин, встановлених постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 363/2402/22, а саме, що на виконання судового рішення про стягнення заборгованості 68 445,7 доларів США ОСОБА_1 сплатив 861278,62 грн., тобто визначений судом на час ухвалення рішення еквівалент заборгованості у гривнях, а не в доларах США. Отже, боржник в повному обсязі рішення суду не виконав.

Крім того, ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що приватний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 відносно нього на підставі виконавчого листа № 363/505/15-ц, що виданий Вишгородським районним судом Київської області на суму, яка є безпідставно нарахована та безпідставно зазначена у виконавчому листі.

Однією із засад виконавчого провадження є законність та обов`язковість виконання рішень, як визначено п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із положеннями п. 5 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Так, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Також, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до оформлення виконавчого документа.

Отже, при відкритті виконавчого провадження № НОМЕР_1 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. дотримано вищезазначені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином, доводи скаржника про те, що приватний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 363/505/15-ц, що виданий Вишгородським районним судом Київської області на суму, яка на думку скаржника безпідставно розрахована та безпідставно зазначена у виконавчому листі є помилковими, оскільки при відкритті виконавчого провадження перевіряються дотримання вимог до виконавчого документу на підставі якого здійснюється примусове виконання рішення, а залишок боргу за виконавчим документом зазначається, якщо боржник не виконав рішення суду в повному обсязі.

Доказів виконання судового рішення в повному обсязі скаржник суду не надав.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги відповідають фактичним обставинам справи, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.