Провадження № 2/127/2852/22
УХВАЛА

03 липня 2023 року м. Вынниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву позивача про зміну предмета позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться вказана справа. Позивач, звертаючись до суду, вказує, що між сторонами тривалий час існували стосунки та 26 жовтня 2013 року вона народила доньку. При реєстрації дитини ім`я та по батькові записане відповідача, а прізвище її, так як відповідач перебуває в шлюбі та не бажав травмувати дружину. Після народження дитини відповідач постійно відвідував їх та надавав допомогу в утриманні дитини. Однак надалі така допомога припинилася, а тому вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу та 11 вересня 2019 року судовим наказом стягнуто з відповідача аліментів на утримання доньки, який направлений на примусове виконання. Відповідач погасив заборгованість по аліментам, однак наразі в суді на розгляді перебуває його заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим вона і звернулася до суду з позовом про визнання батьківства.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2023 року в справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза та зупинене провадження в справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2023 року поновлене провадження в справі.

16 червня 2023 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову, в якій позивач, посилаючись на результати експертизи та невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, просить додатково також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У підготовчому засіданні, яке призначене на 03.07.2023, позивач та її представник підтримали вказану заяву та просили прийняти її до розгляду, звертаючи увагу, що підстави позову не змінилися, а судовий наказ визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача заперечувала щодо прийняття цієї заяви, вказуючи, що це є новий позов, а об`єднання вимог немайнового та майнового характеру протирічить нормам ЦПК.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.49 ЦПК України, позивач має право до закінчення підготовчого засідання збільшити або зменшити розмір позовних вимог та до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. У разі подання таких заяв, до суду подається докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Виходячи із загальних засад цивільно-процесуального законодавства під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зауважити, що правові підстави позову це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Тобто позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Слід звернути увагу, що заміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема і у разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається саме шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі 922/1249/17 та від 23 квітня 2019 року у справі 911/1602/18, в справі № 910/18389/20.

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 липня 2021 року в справі № 910/18389/20 та від 10 листопада 2021 року в справі № 916/1988/20.

Як слідує з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання батьківства, як на одну із підстав позову вказувала на припинення виконання відповідачем обов`язків по утриманню дитини. Доповнюючи свої позовні вимоги, вимогами про стягнення аліментів позивач не змінює підстави позову, висновок же експертизи, який є в матеріалах справи, є лише доказом в справі. Отже вказана заява не є новим позовом.

Враховуючи викладене та право позивача на зміну предмету позову, дотримання останньою порядку подання цієї заяви (до закінчення підготовчого засідання з наданням доказів направлення заяви іншій стороні), суд вважає за можливе прийняти її до розгляду.

Твердження відповідача з огляду на викладене суд вважає безпідставним.

Керуючись ст. 49, 197, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 16 червня 2023 року.

Роз`яснити відповідачу його право протягом 15-денного строку з моменту проголошення цієї ухвали на подання заяви по суті (відзиву) та встановити позивачу п`ятиденний строк з моменту отримання останнього на подання відповіді на відзив, а відповідачу - п`ятиденний строк на надання заперечень з моменту отримання відповіді на відзив.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 04.07.2023.

Суддя: