Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2963/23
Провадження № 2-з/376/29/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р.

Суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Сквирського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ майна, в якій заявник просить суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,70 кв.м., житловою площею 32,60 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що наразі між сторонами виник спір щодо належності часток спірного житлового будинку та відповідно порядку його використання.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому, необхідно накласти арешт на вищезгадане нерухоме майно, а відтак звернутися до суду із вказаною заявою для збезпечення своїх майнових прав і інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали зазначеної вище заяви та доданих до неї матеріалів вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити повністю, зважаючи на наступне.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним із інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав та завданням цивільного судочинства, яким за статтею 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказується на те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

А як роз`яснено в п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України,суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто нормами ЦПК України встановлено право суду застосувати зустрічне забезпечення у випадку обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Накладення арешту щодо майна на час розгляду судової справи не буде мати наслідком порушення прав інших осіб та не зможе призвести до настання будь-яких незворотних наслідків, а у даному випадку накладення арешту на майно жодним чином не впливає на можливість використовувати вказане майно у звичній життєдіяльності.

Окрім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не завдає збитків у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки накладений в порядку забезпечення позову арешт, в подальшому, за наявності законних для того підстав знімається за рішенням суду, при цьому накладення арешту не є забороною для передачі вказаного нерухомого майна в оренду іншим особам з метою отримання прибутку, а тому підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Тому, в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення. Крім того, позивач має зареєстроване місце проживання та майно, що знаходиться на території України.

Як встановлено судом, між сторонами дійсно виник спір, у матеріалах справи відсутня інформація про будь-яке інше майно, крім предмета забезпечення, а відтак суд вважає, що дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави вжиття заходів забезпечення позову до виконання рішення суду, шляхом накладення арешту на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, згідно відомостям, які містяться в матеріалах справи, оскільки невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149 - 154 Цивільного процесуального кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ майна - задовольнити.

Забезпечити позов у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ майна шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,70 кв.м., житловою площею 32,60 кв.м..

Заборонити в будь-який спосіб вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо житлового будинку АДРЕСА_1 в тому числі, але не виключно, подавати будь-які заяви відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з вчиненням реєстраційних дій щодо житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Копію ухвали надіслати позивачу та/або його представнику для звернення до виконання. Копію ухвали також надіслати відповідачу та його представнику для відома.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. І. Віговський