Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/927/23

29 червня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., за участі: заявника ОСОБА_1 , її представника адвоката Тугай І.М., заінтересованої особи ОСОБА_2 , його представника адвоката Мізик С.І. розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис, строком на шість місяців, стосовно - ОСОБА_2 поклавши на нього обов`язки передбачені п.4 ч.2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству» у виді заборони наближатися на відстань менше 200 метрів до місця її проживання (перебування) навчання, роботи, інших місць частого відвідування.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 09 червня 2022 року під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації, загинув її чоловік ОСОБА_3 він був похований на кладовищі у с. Горохолина.

Вона сама виховує трьох дітей: ОСОБА_4 , 2006 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2018 року народження.

Після смерті чоловіка його родичі почали її звинувачувати у його смерті, ображати та погрожувати розправою над нею. Певний час вона з дітьми знаходилась на психологічній реабілітації в Польщі, відносини стали ще гірші, оскільки родичам не сподобалось, що вона туди їздила. Коли за місце народження чоловіка у с. Росільна було відкрито меморіальну дошку, перед цим свекруха написала її повідомлення з погрозами про те, щоб вона не навіть не сміла приїхати на її відкриття.

03 червня 2023 року вона мала намір прибрати на могилі чоловіка в с. Горохолина, однак не хотіла зустрічатись із родичами чоловіка, щоб вони її не ображали. Коли її мати повідомила, що родичів чоловіка на кладовищі не має, вона приїхала туди. Після чого родичі чоловіка довідавшись, що вона на кладовищі приїхали також. Свекруха стала відбирати у неї із рук ганчірку. У неї виник конфлікт під час якого, брат чоловіка ОСОБА_7 вилив їй на голову відро брудної води, а потім кинув в неї порожнім відром. Далі ОСОБА_8 наніс їй один удар рукою в обличчя. Під час цього конфлікту ОСОБА_8 погрожував їй подальшою розправою, сказавши, шо знайде її де б вона не знаходилась. Після чого вона викликала поліцію та швидку допомогу.

Погрози з боку ОСОБА_9 вона сприймає, як реальні та хвилюється за свою безпеку та безпеку дітей, а тому звернулась до суду за захистом.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 28 червня 2023 року.

28 червня 2023 року за клопотанням заінтересованої особи ОСОБА_2 , розгляд справи було відкладено на 29 червня 2023 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвоката Тугай І.М., доводи заяви підтримали та просили її задовольнити.

В суді заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник адвокат Мізик С.І. проти заяви заперечували, вважали, що заявником не доведено, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно заявника. Конфлікт який виник із заявником мав взаємний характер, в тому числі був викликаний неправомірними діями заявника та його було вичерпано на місці. ОСОБА_2 ніколи не переслідував заявника (додому до неї ніколи не їздив), не погрожував та не має намір цього робити в майбутньому. Вважають, що відсутні передбачені законом підстави для застосування обмежувального припису.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, передбачені ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд звертає увагу, що заявником не надано суду належних доказів, які б свідчили вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно неї.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі N 363/3496/18 (провадження N 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі N 452/317/19-ц (провадження N 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі N 509/2131/18 (провадження N 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі N 753/17743/19 (провадження N 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі N 570/2528/20 (провадження N 61-16103св20), від 03 листопада 2021 року у справі N 752/10604/19 (провадження N 61-3604св21), від 17 листопада 2021 року у справі N 755/937/21 (провадження N 61-7884св21).

Таким чином, звернувшись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства стосовно неї у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Також судом наразі не встановлено вірогідність настання ризиків вчинення насильства у майбутньому, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Надані суду матеріали підтверджують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Горохолина, виник конфлікт між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 , однак останній не пов`язаний із домашнім насильством, а може лише вказувати на наявність особистих неприязних стосунків між ними, оскільки будь-які належні та достатні докази вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 суду не надані.

З огляду на відсутність будь-яких доказів того, що ОСОБА_10 наразі у будь-який спосіб переслідує ОСОБА_1 , погрожує їй або вчиняє інші насильницькі дії щодо неї, підстави для застосування щодо нього заборон, на встановленні яких наполягає заявниця, відсутні.

Так, під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису, суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі N 756/2072/18 (провадження N 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі N 756/11732/18 (провадження N 61-49077св18).

Із встановлених у справі обставин та наданих суду доказів, вбачається відсутність факту вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , а звернення заявниці до правоохоронних органів з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 03 червня 2023 року, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, однак саме по собі не є достатнім на підтвердження факту вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом (постанови ВС від 10 лютого 2021 року у справі N 761/49109/19 (провадження N 61-9144св20) та N 361/1110/20 (провадження N 61-10458св20).

Суд, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищезазначене, прийшов до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

У відповідності до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2023 року.

Суддя: