Справа № 487/1483/23
Провадження № 2/487/1184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, з виплатою грошової компенсації та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності на 1/5 частку у спільному майні в квартирі АДРЕСА_1 , з виплатою відповідачу грошової компенсації вартості нерухомого майна в розмірі 132879 грн. та визнання права власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.2007, виданого Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради, їй, відповідачу та третім особам на праві власності належить по 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 . Відповідач постійно проживає за межами України, своєю власністю не користується, участі у витратах на утримання спірного майна не приймає. Частка відповідач є незначною, припинення його права власності не завдасть останньому істотної шкоди його інтересам. Розмір 1/5 частки квартири становить 132879 грн. відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майна від 15.03.2023.

Ухвалою від 21.03.2023 позов залишено без руху.

29.03.2023 представник позивача надала до суду клопотання про залучення доказів до матеріалів справи на виконання ухвали суду.

Ухвалою від 04.04.2023 відкрите провадження у справі.

09.05.2023 відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, розрахунок ОСОБА_1 проведено з ним в повному обсязі.

10.05.2023 ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

16.05.2023 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

23.05.2023 відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, розрахунок ОСОБА_1 проведено з ним в повному обсязі.

01.06.2023 представник відповідача адвокат Павленко Н.М. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги відповідач визнав в повному обсязі.

19.06.2023 представник позивача адвокат Сидоренко Т.В. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.2007 за № НОМЕР_1 , виданого Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 1/5 частки кожному. Вказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №178772290 від 26.02.2008 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №325844031 від 15.03.2023.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 30.11.2012 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №658, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Згідно звіту з незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 15.03.2023, оціночна (ринкова) вартість об`єкту оцінки - квартири АДРЕСА_1 , становить 664395 грн., відповідно 1/5 частка становить 132879 грн.

Жодних заперечень зі сторони відповідача щодо оцінки вказаного майна не поступало.

10.05.2023 ОСОБА_2 склав розписку про те, що отримала від ОСОБА_1 компенсацію в сумі 13287900 грн. за його частку у спільному майні, а саме: 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи те, що позивач компенсував відповідачу вартість 1/5 частки у спірному майні і питання визначення вартості сторонами погоджено та не є спірним, право власності ОСОБА_2 на таку частку спірного майна має бути припинено.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позов в частині припинення права власності ОСОБА_2 1/5 частку у спірному майні та визнання права власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

У зв`язку з тим, що до ухвалення судом рішення, між сторонами вирішено питання щодогрошової компенсації вартості нерухомого майна відповідачу в розмірі 132879 грн., суд вважає за необхідне в цей частині позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, у розмірі 2657,58 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, з виплатою грошової компенсації та визнання права власності - задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/5 частку у спільному частковому майні в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2657,58 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач:ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

треті особи ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_4 ,РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

Суддя С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 03.07.2023.