Справа № 495/3595/23
№ провадження 2/495/2266/2023
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

справа №495/3595/23

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Білгород Дністровському Одеської області цивільну справу за позовною заявою керівника Білгород Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Царенко О.О.,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2023 року керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури звернувся з позовними вимогами до суду в інтересах держави в особі Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміної Марії Ігорівни від 24 вересня 2020 року, індексний номер рішення: 54240037, яким зареєстровано право власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 614, 5 м2 за ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Затоківською селищною радою Білгород Дністровської міської ради, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування терміном на 49 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:027:0218, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В.; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Кароліно Бугазькій територіальній громаді в особі Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області земельну ділянку, вартістю 802840, 14 грн, з кадастровим номером: :02:027:0218, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подачу позову на розрахунковий рахунок Одеської обласної прокуратури.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротнюк О.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «Медпромпроект» продало, а ОСОБА_1 купив рухоме майно, що розташовано на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме: адміністративний будинок тимчасового характеру, медичний пункт тимчасового характеру, будинок відпочинку тимчасового характеру (16 одиниць) та переносні огорожі з металевої сітки.

Загальна площа об`єктів рухомого майна становить 614,5 м7.

Згодом, 24.09.2020 року державним реєстратором Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміною M.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54240037, згідно з яким ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт житлової нерухомості, база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 614,5 м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідно зауважити, що будь-яких дозвільних документів стосовно розміщення, будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , компетентними органами не реєструвалось, що підтверджується інформацією з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 стали: технічний звіт б/н від 20.08.2020 року, видавник ОСОБА_3 , рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради № 188 від 11.09.2020 року, договір купівлі-продажу № 357 від 10.07.2020 року.

Зауважує, що рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради № 188 від 11.09.2020 року присвоєно базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним звітом від 20.08.2020 року експерта ОСОБА_3 , база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є об`єктом капітального будівництва.

Отже, за результатами прийняття рішення державного реєстратора, ОСОБА_1 набув право власності вже на нерухоме майно бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 614,5 м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що вищевказана реєстрація права власності на нерухоме майно бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконною і підлягає скасуванню.

Державний реєстратор у порушені вимог Закону здійснила державну реєстрацію прав за ОСОБА_1 на майно, інформація про яке не підлягає внесенню у Державний реєстр.

Така підстава для реєстрації є прямим порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державна реєстрація права власності відбулась на підставі технічного звіту б/н від 20.08.2020 року, видавник ОСОБА_3 , рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради №188 від 11.09.2020 року, договору купівлі-продажу рухомого майна №357 від 10.07.2020 року №188 від 11.09.2020 року, тобто у порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення державного реєстратора Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміної М.І. від 24.09.2020 року, індексний номер: 54240037 підлягає скасуванню.

Зауважує, що на підставі рішення сесії VII скликання Затоківської селищної ради від 05.10.2020 року за № 1622, 15.10.2020 року між ОСОБА_1 та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровського міської ради укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування терміном на 49 років земельну ділянку, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, з кадастровим номером :02:027:0218, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 802840,14 грн.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі N? 925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, наскільки це можливо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають буди захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діями наслідками.

Згідно з п. 3 Договору оренди, на земельній ділянці, площею 0,6667 га розташовується база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Як вбачається із договору оренди від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 набув право на оренду земельної ділянки без дотримання конкурсних засад, оскільки на той час він вже був власником нерухомого майна, що розташовувалось на вищевказаній земельній ділянці.

Отже, отримання права власності на рухоме майно та його реєстрація у вигляді нерухомості дозволила відповідачу отримати в оренду земельну ділянку комунальної форми власності у порушення процедури встановленої Земельним кодексом України.

У зв`язку з тим, що оскаржуваний договір оренди земельної ділянки укладено на підставі незаконної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на тимчасові споруди, зазначений договір підлягає визнанню недійсним як похідний правочин, а також у зв`язку з його невідповідністю закону з підстав, які викладені у позові.

Зауважує, що відповідно до перспективного плану формування територій громад Одеської області, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 року № 623-р «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Одеської області», Затоківську селищну раду приєднано до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Згідно з п. 2 рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.11.2020 року № 11-VII «Про початок реорганізації Затоківської селищної ради шляхом приєднання до Кароліно-Бугазької сільської ради», Кароліно-Бугазька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Затоківської селищної ради.

Таким чином, враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 безпідставно використовує земельну ділянку площею 0,6667 га, з кадастровим № :02:027:0218, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з чим зазначена земельна ділянка підлягає поверненню територіальній громаді. Незаконна реєстрація права власності на будинки відпочинку тимчасового характеру та отримання в оренду земельної ділянки без аукціону порушує права територіальної громади, що є підставою для захисту інтересів держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судовому порядку.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є Кароліно-Бугазької сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області як власник земельної ділянки, на якій фактично виникли об`єкти нерухомості у порушення вимог законодавства, та яка була передана у користування без аукціону.

На підставі вищевикладеного позивач і звернувся з вказаним позовом до суду.

У своїй письмовій промові в судових дебетах представник відповідача зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що саме 24.09.2020 року державним реєстратором Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміною М.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54240037, згідно з яким ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт житлової нерухомості, база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 614,5 м2, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

Так само і відсутні в матеріалах справи будь-які докази того, що підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 стали: технічний звіт б/н від 20.08.2020 року, видавник ОСОБА_3 , рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради № 188 від 11.09.2020 року, договір купівлі-продажу № 357 від 10.07.2020 року.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутнє також і рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради № 188 від 11.09.2020 року на яке посилається позивач.

Згідно ч. 3, 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, на протязі значного строку розгляду зазначеної справи позивачем не було надано суду докази, на які в свою чергу позивач посилається в своїй позовній заяві, як на підставу обґрунтування своєї позовної заяви. Будь-яких клопотань щодо витребування зазначених доказів позивачем не заявлялося.

Так само звертає увагу суду, на невірно визначений позивачем прокурором суб`єктний склад сторін, а саме звернення до суду в інтересах неналежного органу:

Так, як вбачається з п. 3 позовних вимог позивач просить суд: «Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Кароліно-Бугазькій територіальній громаді в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області земельну ділянку, вартістю 802840,14 гривень, з кадастровим номером :02:027:0218, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу 12 грудня 2023 року у судовому засіданні представник позивача на питання представника відповідача: «Чи на даний час згідно відомостей з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Затоківська селищна рада перебуває в стані припинення чи ліквідована?»

На що представник позивача відповів: «Що Затоківська селищна рада не перебуває в стані припинення та не ліквідована».

Також, той факт, що Затоківська селищна рада є діючим органом місцевого самоврядування також підтверджується належним чином завіреною копією відповіді на адвокатський запит від 16.11.2021 року за вих. № 21-30/1-1061, що надана членом Центральної виборчої комісії О. Боярчук., яка міститься в матеріалах справи, та згідно якого вбачається, що вибори в новоутворену громаду так і не відбулися.

Також, той факт, що Затоківська селищна рада є діючим органом місцевого самоврядування та той факт що формування новоутвореної громади не відбулося, підтверджується численною судовою практикою:

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 17.11.2021 у справі № 420/3132/19, розглянувши клопотання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про залучення правонаступника, зробив висновок про те, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради не є припиненою та є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання про залучення правонаступника - Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, оскільки остання не є такою. Тобто, у зазначеній ухвалі підтверджено, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, а тому, саме Затоківська селищна рада повинна бути Позивачем за заявленим Прокурором позовом у даній справі;

В Постановах Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 916/3022/21, від 29.11.2022 у справі № 240/401/19, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (у спірних правовідносинах прокурор мав право звернутися до суду щодо захисту інтересів Кароліно-Бугазької територіальної громади лише як самостійний позивач та сторона по справі з позовом саме в інтересах громади, а не органу місцевого самоврядування, оскільки як на час звернення до суду із позовом у даній справі, так і на час розгляду судами спору орган місцевого самоврядування новоствореної Кароліно-Бугазької територіальної громади сформовано не було).

Отже позовні вимоги прокурора у цій справі спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а несформованої Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та вони не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву у частині позовних вимог, заявлених прокурором в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах несформованого органу.

Позивачем невірно визначено суб`єктний склад учасників справи, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову позивача.

Так само з урахуванням того, що прокурором не вірно визначено суб`єктний склад сторін та відповідно ним також порушено порядок звернення до суду з відповідною позовною заявою.

ВП ВС у справі № 912/2385/18 наголошує, що прокурор звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтю 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

ВП ВС зауважила, що Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають фактичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підставі її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

В свою чергу у зазначеній справі знову ж таки прокурор звертається до несформованого органу Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та запитує про вжиті нею заходи щодо проведення перевірок та ініціювання звернення до суду.

Отже, в урахуванням всього вищенаведеного вважає, що зазначена позовна заява не підлягає задоволенню.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

11 квітня 2023 року Ухвалою суду частково задоволена заява позивача про забезпечення позову.

14 квітня 2023 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.

26 липня 2023 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті справи.

Представник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився, просить суд в їх задоволенні відмовити.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротнюк О.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «Медпромпроект» продало, а ОСОБА_1 купив рухоме майно, що розташовано на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме: адміністративний будинок тимчасового характеру, медичний пункт тимчасового характеру, будинок відпочинку тимчасового характеру (16 одиниць) та переносні огорожі з металевої сітки. (а.с. 26-29)

Згодом, 24.09.2020 року державним реєстратором Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміною M.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54240037, згідно з яким ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт житлової нерухомості, база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 614,5 м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 стали: технічний звіт б/н від 20.08.2020 року, видавник ОСОБА_3 , рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради № 188 від 11.09.2020 року, договір купівлі-продажу № 357 від 10.07.2020 року.

Рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради № 188 від 11.09.2020 року присвоєно базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним звітом від 20.08.2020 року експерта ОСОБА_3 , база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є об`єктом капітального будівництва.

Отже, за результатами прийняття рішення державного реєстратора, ОСОБА_1 набув право власності вже на нерухоме майно бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 614,5 м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що вищевказана реєстрація права власності на нерухоме майно бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідач не погоджується з вказаними позовними вимогами з підстав того, що на протязі значного строку розгляду зазначеної справи позивачем не було надано суду докази, на які в свою чергу позивач посилається в своїй позовній заяві, як на підставу обґрунтування своєї позовної заяви.

Звертає увагу суду, на невірно визначений позивачем прокурором суб`єктний склад сторін, а саме звернення до суду в інтересах неналежного органу.

Нормативне обґрунтування

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин п. «в» ч.1 ст.12 ЗК України, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Конкурентний спосіб передачі земельних ділянок є ефективним інститутом державного регулювання земельних відносин та застосовується з метою отримання максимально вигідного для територіальної громади та держави результату і залучення додаткових коштів до бюджету.

Передача спірних земельних ділянок в оренду без проведення земельних торгів порушує інтереси держави, які полягають у втраті можливості отримати територіальною громадою міста максимально великий розмір орендної плати за використання земельної ділянки у разі продажу права оренди на конкурентних засадах.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) на момент вчинення правочину вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінка аргументів сторін, Висновки суду

Згідно відомостей з Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Затоківська селища рада не ліквідована та не перебуває в стані припинення.

Суд зазначає, що загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(далі - Закон № 755-IV).

До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша статті 7 Закону № 755-IV).

Відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього Закону витяг з Єдиного державного реєстру (далі Витяг) містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону № 755-IV, яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі.

Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

В свою чергу позивач, звертаючись з позовом в інтересах Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області згідно заявлених позовних вимог просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміної Марії Ігорівни від 24 вересня 2020 року, індексний номер рішення: 54240037, яким зареєстровано право власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 614, 5 м2 за ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Затоківською селищною радою Білгород Дністровської міської ради, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування терміном на 49 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:027:0218, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В.; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Кароліно Бугазькій територіальній громаді в особі Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області земельну ділянку, вартістю 802840, 14 грн, з кадастровим номером: :02:027:0218, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в Єдиному державному реєстрі відсутні відомості про припинення юридичної особи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради.

Відомості про перебування в стані припинення також у Реєстрі відсутні.

За такого правого регулювання та встановлених фактичних обставин, Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради не є припинена та є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, а тому саме Затоківська селищна рада може відповідати за даним позовом.

Суд не погоджується з ствердженнями представника позивача, що відповідно до перспективного плану формування територій громад Одеської області, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 року № 623-р «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Одеської області», Затоківську селищну раду приєднано до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Згідно з п. 2 рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.11.2020 року № 11-VII «Про початок реорганізації Затоківської селищної ради шляхом приєднання до Кароліно-Бугазької сільської ради», Кароліно-Бугазька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Затоківської селищної ради, оскільки вказані ствердження не підтверджені в ході судового розгляду справи та доказів вказаного представником позивача не надано.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи представником відповідача листа члена центральної виборчої комісії від 03 липня 2023 року, відповідно до якого зазначено, що виборчим кодексом України, який унормовує організацію підготовки та підготовки місцевих виборів (набрав чинності 01 січня 2020 року), забезпечення підготовки та проведення місцевих виборів, встановлення результатів, віднесено до повноважень відповідних територіальних виборчих комісій.

Порядок проведення голосування, визначення результатів місцевих виборів регламентовано розділом ХХХХ Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 269 Кодексу сільська, селищна, міська територіальна виборча комісія з виборів депутатів сільської, селищної, міської ради (територіальної громади з кількістю виборців до 10 тисяч), встановлюючи результати голосування з виборів у відповідному багатомандатному окрузі, приймає одне з таких рішень: про визнання депутатів обраними у відповідному багатомандатному окрузі; про призначення повторного голосування у відповідному багатомандатному окрузі; про визнання виборів у відповідному багатомандатному виборчому окрузі такими, що не відбулися, та призначення у зв`язку з цим повторних виборів; про призначення повторних виборів у багатомандатному виборчому окрузі щодо тієї кількості депутатських мандатів, які залишились вакантними.

Крім того, сільська, селищна, міська виборча комісія на підставі протоколу про результати голосування з виборів сільського, селищного, міського голови приймає одне з таких рішень: про визнання особи обраною сільським, селищним, міським головою; про призначення повторного голосування з виборів сільського, селищного, міського голови; про визнання виборів сільського, селищного, міського голови такими, що не відбулися, та призначення у зв`язку з цим повторних виборів (частина перша статті 278 Кодексу).

За змістом частини першої статті 282 Кодексу територіальна виборча комісія з відповідних місцевих виборів не пізніш як на п`ятий день з дня встановлення результатів виборів офіційно оприлюднює шляхом опублікування у відповідних місцевих друкованих засобах масової інформації результати виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, міської, районної в місті, районної, селищної, сільської ради, сільських, селищних, міських голів.

Після офіційного оприлюднення результатів виборів відповідно до положень статті 283 кодексу відбувається реєстрація обраних депутатів, сільського, селищного, міського голови.

Згідно з положеннями Кодексу та Порядку інформування Центральної виборчої комісії про перебіг виборчого процесу місцевих виборів, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 25 серпня 2020 року N№ 200, територіальні виборчі комісії інформують Комісію про перебіг виборчого процесу та результати відповідних місцевих виборів, зокрема, обраних депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів, визнання виборів такими, що не відбулися, призначення повторних виборів шляхом надання відомостей за формами, затвердженими цим порядком, а також надсилання копій прийнятих ними рішень.

Таким чином, Комісія володіє інформацією про перебіг виборчих процесів відповідних місцевих виборів у обсязі, наданому відповідними територіальними виборчими комісіями.

Повідомляють, що 25 жовтня 2020 року в Україні відбулось голосування на перших та чергових місцевих виборах, зокрема перших виборах депутатів Кароліно - Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі Кароліно -Бугазька сільська рада) та Кароліно - Бугазького сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі Кароліно - Бугазький сільській голова).

Організація підготовки та проведення цих виборів були предметом судового розгляду.

Під час розгляду виборчих спорів щодо вказаних виборів судами було, зокрема, з`ясовано, що Кароліно - Бугазька сільська територіальна виборча комісія Білгород-Дністровського району Одеської області (далі Кароліно - Бугазька сільська територіальна виборча комісія) встановила результати зазначених виборів та 27 жовтня 2020 року ухвалила постанови № 221, 246 252, якими визнала відповідно ОСОБА_4 обраним Кароліно - Бугазьких сільським головою та інших осіб - обраними депутатами Кароліно-Бугазької сільської ради у багатомандатних виборчих округах до 1 - 1.

Названу постанову було оприлюднене в газеті "Народний контроль" № 28 за жовтень 2020 року.

Водночас, низкою судових рішень було встановлено порушення Кароліно Бугазькою сільською територіальною виборчою комісією під час перших місцевих виборів 25 жовтня 2020 року виборчих прав деяких кандидатів у депутати Кароліно Бугазької сільської ради та одного кандидата на посаду сільського голови, оскільки голосування на вказаних виборах здійснювалось виборчими бюлетенями, до яких не було включено цих кандидатів.

Враховуючи наявні судові рішення, на виконання постанов Центральної виборчої комісії від 18 листопада 2020 року № 495 та від 01 грудня 2020 року № 535, з метою поновлення порушених виборчих прав зазначених кандидатів Кароліно - Бугазька сільська територіально виборча комісія постановою від 09 грудня 2020 року № 273 визнала вибори депутатів Кароліно - Бугазької сільської ради 25 жовтня 2020 року в багатомандатних виборчих округах № 1 - 5, 7 та вибори Кароліно-Бугазького сільського голови 25 жовтня 2020 року такими, що не відбулися, а також призначила на 07 лютого 2021 року повторні вибори депутатів цієї сільської ради в указаних богатомандатних виборчих округах та повторні вибори Кароліно-Бугазького сільського голови.

Крім того, зважаючи на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 855/111/20 та в його ухвалах від 02 грудня 2020 року та від 19 січня 2021 року в цій справі, Центральна виборча комісія постановою від 26 січня 2021 року № 27 скасувала постанови Кароліно-Бугазької сільської територіальної виборчої комісії від 27 жовтня 2020 року № 221, № 246 - 249, 252, якими було визнано ОСОБА_4 обраним Кароліно - Бугазьким сільським головою та інших осіб обраними депутатами у багатомандатних виборчих округах № 1 - 4, 7, а також взяла до уваги, що постанову Кароліно - Бугазької сільської територіальної виборчої комісії від 27 жовтня 2020 року № 250 "Про визнання депутатів обраними у багатомандатному виборчому окрузі № 5» визнано протиправною та скасовано рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2020 року у справі № 420/11489/20, яке набрало законної сили 03 листопада 2020 року.

В подальшому Центральна виборча комісія неодноразово визнавала протиправною бездіяльність Кароліно Бугазької сільської територіальної виборчої комісії щодо організації підготовки та проведення повторних виборів, призначених на 07 лютого 2021 року, а виявлені Комісією обставини дали їй підстави для висновку стосовно систематичного порушення цією виборчою комісією вимог Кодексу щодо організації підготовки та проведення вказаних повторних виборів, що призвело до неможливості реалізації виборчих прав громадян.

Враховуючи наведене, Комісія постановою від 15 січня 2021 року № 12 зобов`язала Кароліно - Бугазьку сільську територіальну виборчу комісію в установлений строк прийняти рішення про визнання цих виборів такими, що не відбулись, а також не пізніше ніж на десятий день з дня прийняття вказаних рішень прийняти рішення про призначення нових повторних виборів депутатів Кароліно - Бугазької сільської ради багатомандатних виборчих округах № 1 - 5, 7, повторних виборів Кароліно Бугазького сільського голови та стосовно оголошення про початок виборчого процесу цих повторних виборів.

На виконання зазначеної постанови Комісії Кароліно - Бугазька сільська територіальна виборча комісія 25 січня 2021 року прийняла постанову № 276, якою визнала такими, що не відбулись, повторні вибори депутатів Кароліно Бугазької сільської ради 07 лютого 2021 року в багатомандатних виборчих округах № 1-5,7 та повторні вибори Кароліно Бугазького сільського голови 07 лютого 2021 року.

Наступні повторні вибори депутатів Кароліно - Бугазької сільської ради в багатомандатних виборчих округах № 1 5, 7 та повторні вибори Кароліно Бугазького сільського голови указана виборча комісія призначила на 31 жовтня 2021 року постановою від 03 вересня 2021 року № 279 і на підставі пункту 6 частини першої статті 280 Кодексу визнала їх такими, що не відбулися, постановою від 31 жовтня 2021 року № 329.

Нові повторні вибори депутатів Кароліно-Бугазької сільської ради в багатомандатних виборчих округах № 1 - 5, 7 та повторні вибори Кароліно-Бугазького сільського голови Кароліно - Бугазька сільська територіальна виборча комісія призначила на 09 січня 2022 року постановою від 10 листопада 2021 року № 330 і знову на підставі пункту 6 частини першої статті 280 Кодексу визнала їх такими, що не відбулися, постановою від 09 січня 2022 року № 346.

Вчергове повторні вибори депутатів Кароліно-Бугазької сільської ради в багатомандатних виборчих округах № 1 - 5, 7 та повторні вибори Кароліно - Бугазького сільського голови Кароліно-Бугазька сільська територіальна виборча комісія призначила постановою від 19 січня 2022 року № 347 на 20 березня 2022 року.

Водночас, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-1X, в Україні з цього дня було введено воєнний стан, який на сьогодні триває.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану забороняється проведення виборів Президента України, а також виборів до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим і органів місцевого самоврядування.

Кодексом передбачено, що у разі введення в Україні чи в окремих її місцевостях воєнного або надзвичайного стану виборчий процес загальнодержавних виборів та/або виборчий процес відповідних місцевих виборів, що відбуваються на цих територіях або їх частині, припиняється з дня набрання чинності відповідним Указом Президента України (частина перша статті 20 Кодексу).

3 огляду на викладене Центральна виборча комісія постановою від 24 лютого 2022 року № 59 "Про деякі питання організації підготовки та проведення проміжних виборів народного депутата України 27 березня 2022 року в одномандатному виборчому окрузі № 206, позачергових, проміжних та повторних місцевих виборів у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану" наголосила суб`єктам та іншим учасникам виборчих процесів, у тому числі повторних місцевих виборів, що з 24 лютого 2022 року припинилися, розпочаті виборчі процеси відповідних виборів; у період дії військового стану не розпочинаються нові виборчі процеси відповідних виборів, а також визначила порядок завершення виборчих процедур, які були розпочаті в межах відповідного виборчого процесу.

Після припинення чи скасування дії режиму воєнного стану перебіг відповідного виборчого процесу, припиненого, розпочинається спочатку.

Також, той факт, що Затоківська селищна рада є діючим органом місцевого самоврядування та той факт що формування новоутвореної громади не відбулося, підтверджується численною судовою практикою:

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 17.11.2021 у справі № 420/3132/19, розглянувши клопотання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про залучення правонаступника, зробив висновок про те, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради не є припиненою та є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання про залучення правонаступника - Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, оскільки остання не є такою. Тобто, у зазначеній ухвалі підтверджено, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради є діючим органом місцевого самоврядування, який здійснює свою компетенцію, а тому, саме Затоківська селищна рада повинна бути Позивачем за заявленим Прокурором позовом у даній справі.

В Постановах Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 916/3022/21, від 29.11.2022 у справі № 240/401/19, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (у спірних правовідносинах прокурор мав право звернутися до суду щодо захисту інтересів Кароліно-Бугазької територіальної громади лише як самостійний позивач та сторона по справі з позовом саме в інтересах громади, а не органу місцевого самоврядування, оскільки як на час звернення до суду із позовом у даній справі, так і на час розгляду судами спору орган місцевого самоврядування новоствореної Кароліно-Бугазької територіальної громади сформовано не було).

Суд погоджується з ствердженнями представника відповідача, що позовні вимоги прокурора у цій справі спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а несформованої Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та вони не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву у частині позовних вимог, заявлених прокурором в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах несформованого органу.

Керівник Білгород Дністровської окружної прокуратури звертаючись в інтересах Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не довів порушене право Короліно Бугазької сільської ради, оскільки оскаржуване рішення вона не ухвалювала, так само і не укладала спірний договір оренди земельної ділянки, та не можливо на думку суду повернути земельну ділянку до земель комунальної власності Кароліно-Бугазької сільської ради, оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться в межах іншого населеного пункту.

Згідно п. 18 Перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради та їхні виконавчі органи розформованих територіальних громад припиняються як юридичні особи з дня внесення запису про їх припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 304/1500/17-ц (провадження № 61-1470св20).

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорені або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення відповідного права.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. А також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси.

У абзаці 2 п. 11постанови №14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Таким чином, суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що позивачем, керівником Білгород-Дністровської окружної прокуратури не доведено належним чином те, що відповідач порушує права Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, а тому у відповідності до статей 15,16 ЦК України право вказаних позивачів не підлягає захисту судом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-84цс14.

Таким чином, з огляду на усе вищевикладене, у відповідності до вимог чинного законодавства України, в даній конкретній цивільній справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог керівника Білгород Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Розподіл судових витрат

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог слід також відмовити у частині вимог щодо стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 16, 321,346 ЦК України, ст.ст.125, 128 ЗК України, ст.ст. 2, 5, 12, 81, 83, 141, 209, 247, 258, 259, 263, 264, 280-281, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог керівника Білгород Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивачі: Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури, адреса: вул. Незалежності,39, м. Білгород-Дністровський, Одеської області.

Кароліно Бугазька сільська рада Білгород Дністровського району Одеської області: адреса: вул. Приморська, 1 с. Кароліно Бугаз, Білгород Дністровський район Одеської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складений 29 грудня 2023 року.

Суддя: