_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 523/3867/23
Провадження № 2/947/1839/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Остапчук О.Є. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу №523/3867/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 третя особа Державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальникової Зої Василівни про розірвання договору, повернення майна та скасування обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на ті обставини, що 27.10.2014 року між нею та відповідачами було укладено Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Сальніковою З.В. за реєстровим №5-2704. Оскільки відповідачі не виконують взяті на себе обов`язки, позивач звернулася до суду задля розірвання договору довічного утримання, застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, повернення у її власність квартири АДРЕСА_1 , скасування обтяження нерухомого майна. Крім цього просила стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

У справі 24.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Відзив стороною відповідачів не подавався, копія позову з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі отримана відповідачами, згідно поштових повідомлень, 09.04.2023р. (а.с.131-132).

Ухвалою суду від 7.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 надала пояснення, що з початку військових дій в України в 2022 році ОСОБА_5 була покинута, проживала у неї близько 3 місяців, до неї ніхто не приходив, продуктів не надавав.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_6 надав суду пояснення, що знає ОСОБА_5 з 2008 року. У 2014-205 році вона уклала з людьми договір про її догляд, однак комунальні послуги вона сплачувала самостійно.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_7 надала пояснення, що після укладення Голубовською договору догляду, ці люди їй не допомагали, продукти не приносили. Комунальні послуги сплачувала вона самостійно, протягом 3 місяців після початку війни проживала у знайомих. Вона самотня людина.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Бурдейний В.О., позов підтримали.

Представник відповідачів адвокат Слаблюк В.М. з`явився на стадії виконання судом вимог ст.241 ЦПК України, проти задоволення позову заперечував.

Третя особа просила розглядати справу за її відсутністю (а.с.137).

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є самотньою людиною похилого віку.

27 жовтня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання від 27.10.2014р., зареєстрованого в реєстрі державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., за № 5-2704, (надалі Договір довічного утримання), копія якого додається до позовної заяви.

Згідно з пунктом 1 Договору довічного утримання я, ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному у власність квартиру під АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 48,6 кв.м, в тому числі житловою площею 29,3кв.м.

Відповідно до пункту 5 Договору довічного утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язуються довічно повністю утримувати мене, ОСОБА_1 та забезпечувати мене їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в моєму безкоштовному довічному користуванні, зазначену у Договорі довічного утримання квартиру.

Пунктами 5.1 - 5.3 Договору довічного утримання закріплено, що відповідачі зобов`язані виконувати дрібний ремонт квартири згідно з існуючим Переліком робіт, що належить до дрібного ремонту квартир, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством. Забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень. Забезпечувати надання медичної допомоги у випадку захворювання позивача.

Пунктом 6 Договору довічного утримання встановлено, що вартість матеріального забезпечення (їжа, одяг, необхідна допомога, ліки, оплата по комунальним послугам) в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на місяць з урахуванням індексації.

Спірна квартира мені належала на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 15.12.1993р. за №19-675, зареєстрованого 25.02.1994р. Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 32пр за реєстром №514 стор. 69. Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.10.2014р., номер запису про право власності 7473480 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 26.03.2013р. за реєстровим №5-423. Право власності на вищевказане майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.03.2013р., номер запису про право власності 454392.

Після укладання Договору довічного утримання, відповідачі дійсно привозили позивачці їжу та виконували дрібний ремонт у квартирі, однак згодом перестали їй допомагати, привозити їжу, доглядати, не надавали матеріального забезпечення у розмірі 1000 грн. на місяць з урахуванням індексації, що врегульовано п.6 спірного Договору довічного утримання. У порушення вимог пункту 5.3. спірного Договору відповідачами зовсім не надавалася позивачці медична допомога.

Позивачка є людиною похилого віку, має захворювання очей, що підтверджується Медичним висновком лікаря консультативної поліклініки ОСОБА_8 , завідувачем консультативної поліклініки, к. мед. н. ОСОБА_9 . Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України від 27.12.2022р.

За період 2020-2023 років витрати по медичним обстеженням, придбанням ліків тощо, позивачка несла самостійно, що підтверджується чеками на придбання ліків, рахунками по оплаті медичних обстежень, результатами лабораторних досліджень, консультативними висновками спеціалістів, результатами медичних досліджень, рецептом на придбання окулярів у період з 2020р. до 2023р., та Договором про надання платних медичних послуг № 049-001-20-045716 від 03.12.2020р. укладений між мною позивачкою та ТОВ «Лікувально-діагностичного центру Міжнародного інституту біологічних систем Одеса» (а.с.19-99).

Відповідачами не надавалася матеріальна допомога по оплаті комунальних платежів, витрати по оплаті комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_2 , їх несла позивачка, що підтверджується чеками, квитанціями за оплату комунальних послуг (теплопостачання, газопостачання, водопостачання та електроенергія) за адресою: АДРЕСА_2 за період з 2020р. по 2023р. та крім того, листком розрахунків з 01/2020р. по 01/2023р. за оплату вивозу сміття, оплати послуг ліфту та УБПТ за адресою: АДРЕСА_2 виданим на ім`я ОСОБА_1 бухгалтером Комунального підприємства «Житлово-комунального сервісу «Чорноморський», Довідкою на особовий рахунок водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , виданої ТОВ «ІНФОКС» Філії «Інфоксводоканал» Управління «ВОДОЗБУТ» Абонвідділом Київського району №б/н від 01.02.2023р., Довідкою №3492 від 27.01.2023р. начальника Південного підрозділу «Одеської обласної енергопостачальної компанії» ТОВ «ООЕК», виданої ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що за спожиту електроенергію станом на 27.02.2023р. за вказаною адресою заборгованість відсутня (а.с.19-99).

Відповідачами також за вказаний період позивачці не надавалася матеріальна допомога на придбання продуктів харчування та не надавалися продукти харчування, витрати на придбання продуктів харчування несла вона самостійно, що підтверджується чеками на придбання продуктів за 2023 рік доданими до матеріалів справи (а.с.19-99).

Також відповідачами не забезпечувалось прибирання квартири один раз на місяць,витрати на прибирання несла також позивачка, що підтверджується показа ннями свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Після початку збройної агресії російської федерації проти України, 24.02.2022р., позивачка була покинута відповідачами, проживала у ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) та статті 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень статті 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно частини 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи,спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 статті 651ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 645/3284/19.

Відповідно до частини 1статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності (частина 2 статті 749 ЦК України).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини 1 статті 755 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини 1 статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17, від18 серпня 2021 року у справі № 645/3284/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від18серпня 2021року у справі №645/3284/19 аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і з догляду, розмежував указані поняття: утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, догляд з-поміж іншого може полягати в конкретних діях, турботі та піклуванні набувача про відчужувача з огляду на його похилий вік та потребу в сторонній допомозі. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Установивши, що відповідачка на порушення умов договору не здійснювала догляду за позивачкою, яка є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги, суд зробив правильний висновок, що лише сплата грошових коштів щомісяця не може вважатися належним виконанням умов договору довічного утримання, що є підставою для його розірвання в судовому порядку.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13 травня 2021 року у справі №752/818/17 зроблено висновок, що саме відповідач у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивач у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення».

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з виконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина 1 статті 756 ЦК України).

Таким чином, посилаючись на викладене вважаю, що у зв`язку з тим, що відповідачі, не надавали позивачці належної матеріальної допомоги, а саме, не утримували її, не забезпечували їжею, одягом, ліками та необхідною допомогою, а отже, як наслідок порушили взяті на себе зобов`язання передбачені пунктами 5 5.3 та 6 спірного Договору довічного утримання, то суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а отже порушене право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 3220 грн. покладається на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 16, 626, 629, 744, 745, 749, 752, 651, 755, 756 ЦК України; ст.ст.3,12, 15, 43, 76, 77, 81, 137, 141, 258-259,263-265,267,354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 27.10.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальниковою З.В. реєстровий №5-2704.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, повернути у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна заборону не відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) і ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати по 1610 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бескровний Я. В.