Справа № 521/8521/22
Провадження 2/522/3106/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

28 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у спрощеному позовному порядку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначили наступне.

19.03.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FO-00344800. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Mazda СХ-5 , д.н. НОМЕР_1 .

19.06.2019 року о 08 год. 55 хв. за адресою вул. Успенська 89 відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ Mazda СХ-5 , д.н. НОМЕР_2 , та ТЗ Peugeot 2008, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ Mazda СХ-5, д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2019 року (справа № 522/11663/19), якою підтвердження порушення відповідачем ПДР України та пошкодження Застрахованого ТЗ.

Враховуючи наявність Договору страхування, страхувальник/власник пошкодженого автомобіля Mazda СХ-5, д.н. НОМЕР_4 звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ТЗ Магсіа СХ-5, д.н. НОМЕР_4 проведено його огляд, про що складено акт (протокол) огляду ТЗ та отримано Рахунок-фактуру №000000387 від 20.06.2019 року, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого Mazda СХ-5 , д.п. НОМЕР_2 дорівнює 39432,67 грн.

У зв`язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №18855В/01/2019, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 39432,67 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №33782 від 26.06.201 9 року.

А отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну Відповідачем, складає 39432,67 грн.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано Відповідача, а його цивільно-правова відповідальність па момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу АМ9180210 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Проте ПрАТ СК «ПЗУ Україна» задовольнило заяву позивача лише на суму 28324,67 грн., що покриває частину витрат позивача.

Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 39432,67 гри., при цьому покрито лише частину шкоди но суму 28324,67 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає 11108,00 грн., а тому позивач звертається до суду з вказаним позовом.

16 лютого 2023 року Приморським районним судом м. Одеси отримано цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 11 108 грн.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2023 року зазначена позовна заява передана для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси, оскільки, суд врахував, що в порядку частини 6 статті 29 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтись також за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Місцем завдання шкоди є АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами позовної заяви та є територіальною приналежністю Приморського районного суду м.Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року провадження по справі відкрито для розгляду у спрощеному провадженні.

09 травня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю.

У судове засідання призначене на 28 червня 2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання сповіщались належним чином.

Щодо можливості розгляду справи за вказаної явки, суд застосовує позицію викладену Верховним Судом України.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. (Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.)

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст.1187ЦК України встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідальність, що настає в разі завдання будь-кому протиправної шкоди, коли заподіювач не перебуває в договірних відносинах з потерпілим, є деліктною(позадоговірною)відповідальністю.

Деліктна відповідальність-це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з подією, яку учасники спору не передбачали та до виникнення якої учасники спору у правовідносинах, з яких виникла подія, не перебували, у зв`язку з чим виникає деліктне зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання.

Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина.

19.03.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FO-00344800. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Mazda СХ-5 , д.н. НОМЕР_1 .

19.06.2019 року о 08 год. 55 хв. за адресою вул. Успенська 89 відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ Mazda СХ-5 , д.н. НОМЕР_2 , та ТЗ Peugeot 2008, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ Mazda СХ-5, д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2019 року (справа № 522/11663/19), якою підтвердження порушення відповідачем ПДР України та пошкодження Застрахованого ТЗ.

Винуватцем ДТП визнано Відповідача згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2019 року (справа № 522/11663/19). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу АМ9180210.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Проте ПрАТ СК «ПЗУ Україна» задовольнило заяву позивача лише на суму 28324,67 грн., що покриває частину витрат позивача.

Суд вбачає, що позивач не погоджується із визначеною страховиком сумою страхової виплати у розмірі та вважає, що останньої недостатньо для ремонту автомобіля.

Відтак просив стягнути з відповідача різницю між отриманою страховою виплатою та реальними витратами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Стаття 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц було зроблено висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. За умов, передбачених уст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц прийшла до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, визначеній у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Дійсно, відповідно до ст.1194ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Втім, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Частиною 1ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вбачає, що позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 28324,67 грн.

За викладеного, суд вбачає, що у відповідача не виникло обов`язку щодо відшкодування позивачу відповідних збитків, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, буде суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними, а тому в задоволенні позову відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.11-16,22,1166,1172,1187-1188,1192, ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1,2,3, 10-13, 19, 42, 43,48,49,59,76-81,89,95,223,229,241, ст.247,258-259,263-265,268,274-279,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 03.07.2023 року.

Суддя А.В. Науменко

28.06.23