ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2023 року м. Чернівці

справа № 725/6888/22

провадження №22-ц/822/507/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Конецька Д.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 11 квітня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ) про захист прав споживача, стягнення коштів

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ) про захист прав споживача шляхом визнання незаконними дій щодо блокування руху коштів по картковому рахунку та повернення коштів.

Позовні вимоги обґрунтували наступним. Зазначала, що є пенсіонером за віком та на підставі її заяви щодо отримання пенсії, відповідачем було відкрито рахунок НОМЕР_1 . У травні 2021 року вона припинила свою діяльність як ФОП та вказаний рахунок використовувала виключно для отримання пенсії, яка з моменту припинення підприємницької діяльності, є єдиним джерелом її доходу.

В подальшому вказаний рахунок було закрито зі списанням з нього грошових коштів в сумі 4392,52 грн та при зверненні до банку вона дізналась, що на відповідний рахунок накладено арешт на підставі постанови від 20.06.2022року державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. При зверненні до виконавчої служби їй було роз`яснено, що банк не повідомляв державного виконавця про спеціальний режим коштів боржника та не повертав виконавцю постанову без виконання, хоча це є прямим обов`язком банка.

Вказувала на те, що на виконанні в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області перебуває постанова від 21.05.2021 року Другого відділу ДВС у м.Чернівці (ВП № 59253011) щодо проведення стягнення з її пенсії за якою проводиться відрахування в розмірі 20% щомісячно, при цьому Згідно Закону України від 15.03.2022 року № 2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України звернення стягнення на пенсію припинено.

Просила визнати незаконними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо блокування коштів по картковому рахунку НОМЕР_1 , стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 4392,52 грн та судові витрати в розмірі 2000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 11 квітня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа Другий відділ державної виконавчої служби в м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про захист прав споживача шляхом визнання незаконними дій щодо блокування руху коштів по картковому рахунку, стягнення коштів - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 11 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Саме для зарахування пенсійних виплат позивачка відкрила в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок № НОМЕР_2 . Перед укладенням договору про надання платіжних послуг надавач платіжних послуг був зобов`язаний надати користувачу на безоплатній основі інформацію про умови, що стосуються надання платіжної послуги відповідно до договору. Банк повинен був надати ОСОБА_1 інформацію про платіжну послугу, опис основних характеристик платіжної послуги та умови її надання. ОСОБА_1 вважала, що банк відкрив їй рахунок виключно для зарахування цільових надходжень, в чому її запевняли неодноразово працівники банку.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м.Чернівців Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження ВП № 59253011 з примусового виконання постанови № 383/40800/18 від 05.10.2018 року виданої Чернівецькою митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1816059,39 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем винесено постанову від 20.06.2022 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на усі відкриті рахунки боржника.

Згідно виписки по депозитному рахунку ВДВС за 24.08.2022 року в рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем направлено платіжне доручення для списання з рахунку в AT КБ «ПриватБанк» IBAN № НОМЕР_3 заборгованості згідно вищезазначеного виконавчого документа та на виконання вказаного платіжного доручення списано 4392,52 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій платіжний доручень вказані кошти в сумі 4392,52 грн були розподілені державним виконавцем на цілі виконавчого провадження.

Встановлено, що у позивача є відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на який банком було накладено арешт на виконання постанови головного державного виконавця Другого ВДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 20.06.2022 року про арешт коштів боржника, а також з вказаного рахунку були списані кошти в сумі 4392,52 грн на підставі платіжного доручення державного виконавця.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 4392,52 грн.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам закону відповідає.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення дійшов висновку, що вказаний рахунок позивача не належить до рахунків із спеціальним режимом використання, обмеження щодо звернення стягнення та накладення арешту на кошти на даному рахунку відсутні, а тому у відповідача були відсутні законні підстави для повернення постанови без виконання, тобто банк мав обов`язок виконати постанову про арешт коштів боржника, а також платіжне доручення про списання коштів, при цьому дотримання вимог п. 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку покладається на державного виконавця.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 19 травня 2020 року, справа № 905/361/19, провадження № 12-28гс20.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що у позивача є відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , на який банком було накладено арешт на виконання постанови головного державного виконавця Другого ВДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 20.06.2022 року про арешт коштів боржника, а також з вказаного рахунку були списані кошти в сумі 4392,52 грн. на підставі платіжного доручення державного виконавця.

Як вбачається з виписки, на рахунок № НОМЕР_3 за період з 01.01.2020 року по 19.01.2023 року надходили не лише виплати з Пенсійного фонду, а також здійснювались грошові перекази від інших осіб.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рахунок позивача, на кошти якого виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі отримання пенсії. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати пенсії.

Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Крім того, банк, на який нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконав.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, в разі знаходження коштів на рахунку, накладення арешту на який заборонено, є безпідставними, оскільки державний виконавець перед накладенням арешту на кошти, які розміщені на банківських рахунках, зобов`язаний самостійно пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку, а накладення такого арешту не повинне ставитись у залежність від повідомлення банку про наявність таких обмежень.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 11 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк