Справа № 309/2864/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 10 липня 2023 року (у складі судді Довжанина М.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом у червні 2023 р.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, яка індексується відповідно до ч.2 ст.184 СК України. Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 08 травня 2014 р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 62.

У шлюбі у них народилася дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактично півтора року сторони не проживають разом.

Відповідач припинив надавати позивачеві допомогу на утримання дитини. Позивач працює, має певний дохід, але її доходів не вистачає, щоб повністю забезпечити задоволення потреб дитини на належному рівні.

Крім того, на позивачеві не тільки матеріальне забезпечення дитини, вона ще займається її вихованням, організацією повсякденного життя, харчуванням, оздоровленням й розвитком здібностей, організовує і контролює навчання сина, відпочинок, стан здоров`я, тощо. У минулому році дитина почала відвідувати школу, тому збільшилися витрати на його утримання у зв`язку із здобуттям дитиною освіти.

Зазначає, що відповідач - працездатний чоловік, має нормальний стан здоров`я. Інших дітей, непрацездатних дружини, батьків не має, утримання за виконавчими документами з нього не провадиться, невиліковними спадковими хворобами, борговими зобов`язання не обтяжений. Він може виконувати свій обов`язок із утримання дитини. Займається тривалий час перевезеннями пасажирів за кордон, хоча у реєстрі відсутні відомості про реєстрацію ФОП, має у власності транспортний засіб - автобус на 9 пасажирів. У зв`язку з відсутністю офіційної реєстрації ФОП розмір доходів відповідача позивач указати не може. Вважає, що його дохід в середньому на місяць сягає 400 доларів США.

Рішенням Хустського районного суду від 10 липня 2023 р. позов задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з 13 червня 2023 р. і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073,60 грн. у відшкодування судового збору.

Рішення у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-при визначенні розміру аліментів мають, в т.ч., враховуватися: матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, інші обставини, що мають істотне значення;

-мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із 01 січня 2023 р. складає 2833 грн., отже аліменти для утримання неповнолітньої дитини покладаються на обох батьків однаково та порівну, тобто по 1416,50 грн. на кожного із батьків.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи це, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що з урахуванням принципу співмірності, розумності, аліменти у розмірі 4500 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси отримувача.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому встановив, що згідно з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2014 р. (а.с.4).

Згідно з свідоцтва про народження Чеської Республіки у книзі реєстрації актів про народження РАЦСу міської адміністрації Праги 10, том II /42, рік 2016, на стор.146 проведено запис №530, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.6).

Дитина перебуває на повному утриманні позивача, відповідач зобов`язання по її утриманню не виконує, не бере участі у вихованні та належному забезпеченні сина, не піклується про життя, здоров`я та його розвиток, зі слів позивача, відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, займається перевезенням пасажирів за кордон, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача належить вирішувати на підставі ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості відповідача сплачувати розмір аліментів, який був визначений судом.

Однак, неспроможність відповідача сплачувати розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, не підтверджується належними та допустимими доказами. Доводи апеляційної скарги зводяться до цитування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, однак такі доводи не підкріплені належними та допустимими доказами.

У матеріалах справи відсутні докази, які б дали змогу суду встановити матеріальний стан відповідача, наприклад: довідки перебування у центрі зайнятості з пошуком роботи, акт обстеження матеріально-побутових умов, докази наявності чи відсутності у власності відповідача рухомого та/або нерухомого майна, отримання від держави певних соціальних виплат як особа, яка потребує такої допомоги у зв`язку з важким матеріальним становищем, жодних таких доказів матеріали справи не містять.

Суд, вирішуючи подібні спори, не обмежений мінімумом, який встановлений законом, суд у першу чергу виходить із обставин справи, і стягуючи аліменти в розмірі 4500 грн. щомісячно суд врахував і позицію позивача, і позицію відповідача, але насамперед інтереси спільної дитини сторін.

Відповідач не довів жодними належними та допустимим доказами, що він не в змозі сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільного сина у тому розмірі, в якому визначив суд, натомість суд першої інстанції врахував усі обставини справи та надані сторонамидокази, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Також відповідачем не надано жодних належних доказів того, що він допомагає своїй дружині утримувати спільну дитину, поза аліментними зобов`язаннями.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спільна дитина сторін проживає разом із мамою і, безумовно, позивач несе більші витрати на дитину, ніж той із батьків, із ким дитина не проживає. Але за умови, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів факту, що він у змозі сплачувати аліменти лише в розмірі 2000 грн., то суму стягуваних аліментів належить залишити в тому розмірі як це вирішив суд першої інстанції.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Хустського районного суду від 10 липня 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 26 грудня 2023 р.

Судді: