Номер провадження: 22-ц/813/6253/23
Справа № 2-5450/2006
Головуючий у першій інстанції Левчук О.А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_1 ), до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , Житлово-будівельного кооперативу Центарльний-23 про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

встановив:

У вересні 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним вище позовом, який згодом уточнила та остаточно просила встановити факт того, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її матір`ю, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , розташовану в будинку, що належить ЖБК «Центральний-23». Її мати була членом цього ЖБК, у 1982 році повністю виплатила пайовий внесок за цю квартиру та відповідно набула право власності на неї.

Позивачка є спадкоємицею за законом першої черги. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , які є онуками ОСОБА_5 , є спадкоємцями п`ятої черги. Інших спадкоємців немає.

У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру та документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 14 грудня 2006 року позов задоволено. Встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачкою обставин, на які вона посилалась у позові.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі в справі, звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, у якій просив змінити частково рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року та визнати за ОСОБА_3 право власності на пай померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у ЖБК «Центральний-23» в м. Одеса, а не на квартиру.

Оскаржуючи рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 грудня 2006 року в апеляційному порядку, ОСОБА_1 зазначав, що судом вирішено питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки спірна квартира є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_3 .

Так, скаржник послався на те, що має право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , так як вказана квартира була відбудована ним у шлюбі з ОСОБА_3 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року залучено до участі в справі в якості правонаступників позивачки її сина ОСОБА_4 та чоловіка ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 грудня 2006 року без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й доводи апеляційної скарги цього не спростовують, оскільки ОСОБА_1 не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів існування обставин, на які він посилався як на підставу проти задоволення позовних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову апеляційного суду, касаційний суд виходив з того, що апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 саме як особою, не залученою до участі в справі, а не як правонаступником позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , водночас постанова Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року не містить мотивів та обґрунтувань висновку про те, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Беркович Ю.О. підтримав доводи та вимоги скарги, відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат - Криворучко В.О. посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просили суд закрити апеляційне провадження.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ст. 18 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі- Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі N 539/2612/21 зазначено, що частина 1 статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Підстави для не прийняття до розгляду і повернення апеляційної скарги, викладені в ст. 357 ЦПК України, а підстави для відмови у відкритті провадження передбачені ст. 358 ЦПК України і їх перелік є вичерпним.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі N 911/2635/17 міститься правовий висновок, відповідно до якого рішення суду є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 03.02.2016 у справі N 6-885цс15.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків (Постанова Верховного Суду від 06.10.2022 у справі N 681/577/15-ц).

Предметом позову у цій справі є встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на нерухоме майно, а саме, квартиру в порядку спадкування.

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року залучено до участі в справі в якості правонаступників ОСОБА_3 її сина ОСОБА_4 та чоловіка ОСОБА_1 .

Водночас, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року у серпні 2019 року, як особа, яка не приймала участь у справі, а не як правонаступник позивачки.

Так, обґрунтовуючи у апеляційній скарзі порушення своїх прав оскаржуваним рішенням, ОСОБА_1 зазначив, що він має право на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , так як вказану нерухомість набуто під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , а отже є об`єктом їх спільної сумісної власності.

Проте, апеляційний суд зауважує, що відповідно п.1 ч.1 ст. 57 СК України майно, набуте дружиною за час шлюбу, у порядку спадкування є її особистою приватною власністю.

Отже колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що оскаржуваним рішенням вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, у мотивувальній частині рішення не міститься висновків суду про права та обов`язки ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , так само як і резолютивна частина рішення суду прямо про них не вказує.

За встановлених обставин, враховуючи, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1ст. 362 ЦПК України.

Доводам апеляційної скарги та заявленому адвокатом скаржника клопотанню про закриття провадження у справі апеляційний суд не надає правової оцінки, з огляду на встановлення обставин, що є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження з наведених вище підстав підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377 ЦПК України

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_1 ), до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , Житлово-будівельного кооперативу Центарльний-23 про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на квартиру в порядку спадкування закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено 27 листопада 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова