Справа номер 487/4245/23 Головуючий суду першої інстанції Сухаревич З. М.
Провадження номер 22-ц/812/1416/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Коломієць В. В., Самчишиної Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2023 року, ухвалене о 13 год 00 хв під головуванням судді Сухаревич З. М. у приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено цього ж дня, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 подала до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

ОСОБА_1 зазначала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, під час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Син проживає разом з позивачем, яка здійснює його утримання. Відповідач від утримання дитини ухиляється.

Син є особою з інвалідністю, потребує постійного догляду та спеціальних умов для забезпечення його життєдіяльності.

У зв`язку з цим загальні витрати на дитину, пов`язані з її харчуванням, лікуванням та утриманням складають щомісячно 65 000 грн. Окрім цього дитина має додаткові потреби, для задоволення яких необхідно 60 000 грн на рік.

Враховуючи рівний обов`язок матері та батька на утримання дитини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 30 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також позивач просила стягнути з ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_3 просив позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання сина у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1136 грн.

Відповідач не погоджувався зі стягненням з нього аліментів у сумі 30 000 грн, посилаючись на те, що він не має постійного заробітку та сплачує аліменти на утримання ще одного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також ОСОБА_3 заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з ненаданням позивачем доказів її сплати.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

З ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 14 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн, а на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що досліджені судом докази не доводять можливість сплати відповідачем аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 30 000 грн. Також судом першої інстанції враховано, що відповідач є працездатним та має забезпечувати дитині гідний рівень життя, враховуючи наявність в неї статусу особи з інвалідністю. Виходячи з наявних доказів, суд вважав можливим стягнення аліментів у сумі 3000 грн. Судом також враховано, що ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання ще одного сина.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказувала на те, що суд під час визначення розміру аліментів належним чином не врахував потреби дитини, пов`язані з її станом здоров`я.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

03 липня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюб.

11 вересня 2020 року вони стали батьками сина ОСОБА_4 .

09 травня 2023 року рішенням комісії з питань захисту дітей Ясського повіту Румунії ОСОБА_8 присвоєно ступінь інвалідності важкий, з особистим помічником, код ступеня інвалідності 11.

З медичних документів вбачається, що ОСОБА_9 , починаючи з червня 2022 року, періодично перебуває на стаціонарному лікуванні у клініці медичної онкології м. Ясси, яке розташоване у Румунії.

Відповідач також є батьком сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з 13 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з дослідженими доказами відповідач офіційно не працевлаштований, у власності нерухомого майна не має.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн щомісячно відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов правильного висновку, що з урахуванням наявності на утриманні у відповідача двох дітей, відсутності у нього захворювань, оскільки іншого з матеріалів справи не вбачається, відсутності доказів про його доходи, які дозволяють йому сплачувати аліменти у сумі 30 00 грн щомісячно, відповідач має сплачувати позивачу аліменти у вказаному судом розмірі.

Щодо посилань позивача на те, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, належним чином не врахував стан здоров`я дитини та її потреби у зв`язку з цим, то колегія суддів констатує, що у зазначеній категорії справ суд має врахувати всю сукупність обставин, передбачених ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та визначаючи розмір аліментів у сумі 3 000 грн, суд першої інстанції врахував стан здоров`я ОСОБА_6 , наявність на утриманні відповідача ще одного сина, а також те, що відповідач хоча і є працездатною особою, однак не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, вказаному позивачем, оскільки докази цього відсутні.

З огляду на вказане колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

Н. В. Самчишина

Повний текст постанови складено 27 грудня 2023 року.