У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 296/3084/23

провадження № 61-9094ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Житомирської міської ради Сухомлина Сергія Івановича про захист цивільного права, визнання незаконним рішення дії чи бездіяльності,

В с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до голови Житомирської міської ради Сухомлина С. І.та просила визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність посадової особи, голови Житомирської міської ради Сухомлина С. І. при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд та стягнути з Сухомлина С. І. на свою користь 110 500,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 квітня

2023 року у відкритті провадження відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що при розгляді справи підлягають з`ясуванню обставини правомірності (неправомірності) дій відповідача під час розгляду клопотання

ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з цим, предметом спору не є сама земельна ділянка або права власності або користування пов`язані з нею. Тому суд першої інстанції вважав, що даний спір є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Житомирський апеляційний суд постановою від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 квітня 2023 року - без змін.

16 червня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира

від 04 квітня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду

від 31 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що відповідач порушив право позивача на землю, оскільки передумовою реалізації набуття такого права є отримання рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з встановлення меж земельної ділянки чи відмови в його наданні, а тому його спір повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

У статті 124 Конституції Українизакріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим вважається, зокрема спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 362/5657/17.

Предметом спору в цій справі є визнання незаконними рішення, дії та бездіяльності посадової особи, голови Житомирської міської ради Сухомлина С. І. при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою, третьою статті 116 Земельного кодексу Українигромадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Статтею 123 Земельного кодексу Українипередбачено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Ураховуючи наведене, набуття особами права власності на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність.

Відтак, правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

При прийнятті рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган місцевого самоврядування виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно-правових відносинах.

Тому спір як щодо рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так і щодо оскарження дій суб`єкта владних повноважень про надання чи відмову в наданні такого дозволу є публічно-правовим.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 308/10112/16-а та від 18 грудня 2019 року у справі № 160/4211/19.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 , звертаючись з позовом вважала, що при розгляді її заяви від 10 лютого 2022 року відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, не здійснено контроль за розглядом заяви позивача, у зв`язку з чим їй неправомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, порушено строки і процедуру розгляду клопотання, внаслідок чого порушено її права та заподіяно моральну шкоду.

Таким чином, при вирішенні судом позовних вимог у цій справі, передусім підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при розгляді заяви ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання процедури розгляду клопотання, та надання оцінки правомірності прийнятого за її результатами рішення про відмову у задоволенні клопотання позивача. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб.

Встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на дослідження правомірності дій Житомирської міської ради, в тому числі і її голови, як органу, який виконує дозвільну функцію, притаманну органу державної влади у публічно-правових відносинах, щодо розгляду її клопотання про надання дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, то згідно з частиною п`ятою статті 21 КАС Українивимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Наведені у скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Житомирської міської ради Сухомлина Сергія Івановича про захист цивільного права, визнання незаконним рішення дії чи бездіяльності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук