Справа № 331/2661/22
Провадження № 2/331/187/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

В С Т А Н О В И В:

Представник Концерну «Міські теплові мережі» Шеховцова Н.О., яка діє на підставі довіреності № 250/20-22 від 03.12.2021 року, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 41272 грн. 35 коп. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у Філії АТ «Укрексімбанк» у місті Києві, МФО 322313, ; стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати у розмірі судового збору 2481 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організації, її збут та інше. Позивач вказує, що 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону, на офіційному сайті було розміщено індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. На обґрунтування поданої позовної заяві, представник позивача вказує, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення № 41, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вищенаведеного, станом на 01 листопада 2021 року Типовий Індивідуальний договір № 76203711 про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , між позивачем та відповідачем з 01 листопада 2021 року є укладеним. Фактом приєднання споживача до умов договору є фактом отримання послуг. У позовній заяві вказано, що житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Представник позивача вказує, що на виконання п. 5 Договору, позивач зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу строки і на умовах, що визначені цим договором. На виконання п. 5 Договору, позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також представник зазначає, що позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року на загальну суму 41 272 грн. 35 коп., яку на сьогоднішній день відповідач не сплатив.

Ухвалою Жовтневого районного суд міста Запоріжжя від 23 серпня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.28).

13 жовтня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шаповалова А.В., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1100604 від 06 жовтня 2022 року, до канцелярії надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, та на обґрунтування поданого відзиву вказує, що між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600486 від 17.10.2017 року, та станом на 13.10.2022 рік даний договір не розірвано та вважається дійсним. Також представник відповідача вказує, що рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради, на яке посилається представник позивача, не є доказом що підтверджує факт надання послуг, а лише містить інформацію про здійснення забезпечення початку опалювального сезону. В відзиві зазначено, що до позову долучено лише два акти зняття показань приладів обліку за листопад 2021 року та березень 2021 року, однак представник відповідача вказує, що відсутні акти з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, крім того вказує, що дані акти складено одноособово. Підсумовуючи, представник відповідача зазначає, що позивач в односторонньому порядку незаконно уклав договір, жодним чином не повідомив про це відповідача та не розірвавши з ним основний договір, в односторонньому порядку нарахував заборгованість та знімав показання з приладів обліку теплової енергії (а.с.44-47).

20 жовтня 2022 року від представника позивача Концерну «Міські теплові мережі» Шеховцової Н.О. до канцелярії суду надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що договір №600486 від 17.10.2017 року, на який посилається представник відповідача, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування (02.11.2021 року) вважається розірваним з 01.11.2021 року, та з цього моменту був укладений новий Публічний договір №76203711, у відповідності до норм чинного законодавства. Щодо факту надання послуг, представник позивача вказує, що факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до який позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в місті Запоріжжя, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному будинку. З письмових пояснень також вбачається, що позивачем було надано послуги з постачання теплової енергії відповідачу за період листопад 2021 рік по квітень 2022 року на загальну суму 41 272,35 грн. відповідно до наданих розрахунків. Стосовно нарахувань за квітень 2022року, представник позивача вказує, що у зв`язку з тим, що опалювальний сезон було закінчено у березні 2022 року на підставі рішення Запорізької міської ради № 126 від 29.03.2022 року, вони здійснювались щодо умовно-постійні складові нарахувань, тобто нарахувань (витрат) який не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам, це плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Таким чином представник позивача вказує, що аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсним обставинам справи, нормативно не обґрунтовані та не мають під собою правових підстав, тому виходячи з вищенаведеного представник позивача просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі (а.с.56-59).

Також, 24 листопада 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шаповалова А.В., до канцелярії суду надійшли заперечення щодо доводів позивача, зазначених у письмових поясненнях, де представник відповідача підтримав раніше поданий відзив на позовну заяву та просить відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог (а.с.71-72).

07 грудня 2022 року від представника позивача Концерну «Міські теплові мережі» Шеховцової Н.О. до канцелярії суду надійшли додаткові письмові пояснення, на заперечення доводів представника відповідача зазначених у запереченнях від 24 листопада 2022 року, в яких представник позивача вказує, що розрахунки здійснювались на підставі рішень Запорізької міської ради, які були опубліковані на офіційних сайтах, за кожний місять коли надавались послуги, окрім того представник позивача вказує, що відповідач є користувачем системи M.E.Doc., так як в даній програмі є відмітки про доставку документу, а отже на думку представника позивача ОСОБА_1 була обізнана в розмірах сум які нараховувалися (а.с.85-86).

У судове засідання представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» Шеховцова Н.О., яка діє на підставі довіреності № 250/20-22 від 03.12.2021 року, не з`явилася, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі (а.с.35,101).

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача - адвокат Шаповалов А.В. в судове засідання не з`явилися, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, та просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі (а.с.100).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач»; «індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги»; «житлово-комунальні послуги-результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг».

Згідно п. 2) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами».

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг, відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» (позивач у справі) є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту) (а.с.25).

Відповідач у справі ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення 41 підвалу літ. А-4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.10.2005 року № 8735121 (а.с.16). Відповідачем зазначений факт не заперечується.

Згідно ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 року Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того, ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Таким чином, в силу вимог наведених вище норм Закону з 01.11.2021 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 укладено типовий індивідуальний договір № 76203711 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом Договір).

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача у відзиві посилається на те, що між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 раніше був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600486 від 17.10.2017 року (а.с.48-53). На час звернення позивача до суду з позовом у цій справі жодної підстави для припинення дії договору № 600486 від 17.10.2017 року не було, що підтверджує його дію, а тому представник відповідача заперечує про наявність і дійсність типового індивідуального договору № 76203711.

Вказані аргументи відповідача спростовуються наступним.

01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03 грудня 2020 року № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08 вересня 2021 року та № 1023 від 08 вересня 2021 року внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.

Системний аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що типовий індивідуальний договір № 76203711 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 є укладеним з 01.11.2021 року через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання, (02.10.2021 року). В свою чергу договір № 600486 від 17.10.2017 року про купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді вважається розірваним з 01.11.2021 року.

Аналізуючи зміст типового індивідуального договору від 01 листопада 2021 року, вбачається що пунктом 4 встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Згідно з п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика). Вказана Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (а.с.20).

Відповідач є власником нежитлового приміщення власником нежитлового приміщення 41 підвалу літ. А-4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходяться в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .

Житловий будинок по за адресою: АДРЕСА_1 обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії «Sharky», що підтверджується Актом зняття показань приладів обліку теплової енергії (а.с.17,18).

Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019.

Враховуючи знаходження належного відповідачу приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, суд вважає, що вказане приміщення є опалювальними.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, а також копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.19).

Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики.

Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.

Пунктом 5 Розділу III Методики визначено, що розподіл теплової енергії у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень.

Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, не оснащеного приладом розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулою 13.

Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в розрахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідача, тарифи що діяли в розрахунковому періоді.

Згідно п.32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії №830, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього для місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Одностороння відмова від виконання зобов`язання зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 625 ЦК України, передбачає, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 322 ЦК України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належать, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також судом приймаються до уваги надані позивачем пояснення стосовно нарахувань за квітень 2022 року.

Так, у зв`язку з тим, що опалювальний сезон 2021-2022 років було закінчено у березні 2022 року на підставі рішення Запорізької міської ради № 126 від 29.03.2022, нарахування за послуги з постачання теплової енергії здійснювались щодо умовно-постійної складової нарахувань.

Згідно Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном «МТМ» для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021 № 374.

Собівартість виробництва, транспортування та постачання теплової енергії складається, по-перше, з вартості палива, електроенергії, покупної теплової енергії та, по-друге, витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані.

Перший вид витрат називається умовно-змінними, тобто такими, розмір яких залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам.

Другий вид витрат не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам, тому називається умовно-постійними.

Проте, обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію споживачам.

В періоді застосування сезонного тарифу на теплову енергію, до 01.10.2021, тобто до введення двоставкового формату тарифу, як умовно-постійні, так і умовно-змінні витрати в тарифі враховувались разом, і споживач, сплачуючи за теплову енергію, компенсував теплопостачальному підприємству одночасно дві частини витрат у складі однієї сплати.

Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.

Перша ставка (умовно-змінні витрати)- плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.

Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину).

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.

Відповідно до п., п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Судом встановлено, що позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період листопад 2021 рік по квітень 2022 рік на загальну суму 41 272, 35 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості за договором № 76203711 від 01.11.2021 року та який міститься в матеріалах справи. Відповідач за вказаний період жодних оплат за надані послуги не здійснював (а.с.4)

Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 76203711 за листопад 2021 року на суму 8587,73 грн., за грудень 2021 року на суму 6628,77 грн., за січень 2022 року на суму 10968,06 грн., за лютий 2022 року на суму 4079,59 грн., за березень 2022 року на суму 10162,63 грн., за квітень 2022 року на суму 845,57 грн.(а.с.5,6,7,8,9,10).

Рахунки надавалися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку теплової енергії.

Також при вирішення спору у даній справі судом враховано, що з метою поліпшення якості послуг, турбуючись про комфортність, доступність та оперативність отримання інформації для кожного споживача Концерн «МТМ» з 01.08.2020 впровадив електронний документообіг первинними документами зі споживачами та почав використовувати комп`ютерну програму «M.E.Doc», про що ОСОБА_1 було повідомлено листом № 422/04 від 18.06.2020 року (а.с.87).

«M.E.Doc» - це поширене українське програмне забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді.

На рахунках за постачання теплової енергії по індивідуальному договору № 76203711 за грудень 2021 року, які були надіслані ОСОБА_1 по програмі «M.E.Doc» є відмітка «Документ доставлено контрагенту». Отже, ОСОБА_1 також у своїй господарській діяльності використовує програму «M.E.Doc».

Відповідно до Закону України «По бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. До первинних документів належать такі документи, як видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт, прибутковий та видатковий касовий ордер, та інші. Мета складання первинних документів - зафіксувати факт господарської операції.

Наведеним спростовуються доводи відповідача стовно того, що позивачем не доведено первинними документами бухгалтерського обліку надання послуг в заявленому позивачем розмірі за спірний період.

Подача теплоносія на об`єкт відповідача нежитлове приміщення 41, адресою: АДРЕСА_1 , у спірному періоді підтверджується актами зняття показань приладів обліку теплової енергії за листопад 2021 року (а.с.17), березень 2022 року (а.с.18).

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача щодо того, що позивачем не доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також настання у відповідача строку виконання грошових зобов`язань з послати таких послуг.

Враховуючи те, що відповідач не сплатив суму боргу за отриману теплову енергію, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 41272,35 грн. заборгованості.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за надані послуги з постачання теплової енергії за спірний період у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу за листопад 2021 року квітень 2022 року в розмірі 41272,35 грн. за поставлену теплову енергію підлягає задоволенню судом.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України. суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 322, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 633, 651, 901 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 1, 5, 6, 7, 9, 12, 13, 14, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 15, 76 - 82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Святого Миколая, будинок № 79а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32121458) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Святого Миколая, будинок № 79а, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у Філії АТ «Укрексімбанк» у місті Києві, МФО 322313, ) заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 41272 (сорок одну тисячу двісті сімдесят дві) гривні 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Святого Миколая, будинок № 79а, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Яцун