Справа № 755/9915/22
"18" травня 2023 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості,
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму кредитної заборгованості у розмірі 12 364,06 грн, що складається з: загальна сума заборгованості - 3 413,06 грн; проценти за користування кредитом - 5 252,53 грн; загальна сума заборгованості за РКО в розмірі 26,77 гривень; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту в розмірі 1 394,07 гривень; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 999,97 гривень; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 792,86 гривень; розмірі 3% річних на суму нарахованих та не сплачених процентів в розмірі 484,80 гривень, мотивуючи тим, що 26 вересня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір №1249243 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було встановлено кредит у сумі 10 000,00 грн. на строк, що відповідає дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк її дії. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, виникла заборгованість за договором в сумі 14 666,91 грн., тому позивач звернулося до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом про стягнення заборгованості. 28 жовтня 2019 року судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . З метою реалізації свого законного права як кредитора спадкодавця та пред`явлення вимог до спадкоємців, у відповідності до ст. 1282 Цивільного кодексу України, 27 лютого 2020 року банк звернувся із заявою (вимогою) до Державного нотаріуса Бахмацької районної державної нотаріальної контори, однак звернення залишилося без належного реагування. 16 серпня 2022 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області постановлено ухвалу про витребування у Бахмацької районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №62/2017 ОСОБА_2 . Спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_2 є донька ОСОБА_1 . Заборгованість за вищевказаним договором входить до складу спадщини відповідно до ст.1281 Цивільного кодексу України. На даний час заборгованість за кредитом не погашена, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду з вказаним позовом.
19 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
07 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Світич Павло Володимирович в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позов, із викладенням заперечень проти неї, копію ухвали разом з копією позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2012 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір № 1249243, відповідно до предмета договору, банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту рахунок за тарифним пакетом: поточний рахунок № НОМЕР_1 в Гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за послуги АТ «Ощадбанк» , розміщення на сайті банку та на інформаційних стентах, що знаходяться у приміщенні установ банку. Банк надає клієнту карту типу: Mastercard Debit Standart та ПІН - конверт до неї. Процентна ставка за залишок коштів за рахунком складає 3,00 % річних. Процентна ставка на залишок коштів за послуги «Мобільні заощадження» складає 7,00 % річних.
За умовами п. 1.1.4. Договору, банк встановлює клієнту кредиту сумі 0,00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24,00 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,50 %. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом грейс-періоду складає 0,001 % річних.
17 березня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено Додатковий договір №1 до договору № 1249243 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки, відповідно до якої, сторони домовилися внести до договору наступні зміни, викладно в новій редакції п. 1.1 Договору, а саме: Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту рахунок за тарифним пакетом: поточний рахунок № НОМЕР_1 в Гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за послуги АТ «Ощадбанк» , розміщення на сайт банку та на інформаційних стентах, що знаходяться у приміщенні установ банку. Банк надає клієнту карту типу та ПІН - конверт до неї. Процентна ставка за залишок коштів за рахунком складає 3,00 % річних. Процентна ставка на залишок коштів за послуги «Мобільні заощадження» складає 7,00 % річних. Відповідно до п. 1.1.4. Договору, банк встановлює клієнту кредиту сумі 10 000,00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24,00 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,50 %. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом грейс-періоду складає 0,001 % річних. У разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту. Випуск платіжної карти здійснюється строком на один рік. Подовження періоду дії платіжної картки, можливе строком на 1 рік пенсіонерам, вік яких на день подовження терміну дії. Платіжна картка не перевищує 74 років. У випадку, якщо термін дії подовженої платіжної картки припадає на період часу коли пенсіонеру виповнилося від 74 до 75 років - кредит по такій картці зменшується щомісячно рівними частинами (1/12 розміру кредиту) починаючи з першого місяця дії подовженої платіжної картки.
Згідно з п. 4.4 Додаткового договору №1 до договору № 1249243 про відкриття та обслуговування рахунку, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк.
Відповідно до інформації яка міститься в Повідомленні про умови кредитування від 05 березня 2014 року, встановлено термін дії платіжної картки строком на 24 місяці.
Відповідно до п. 4.7 Додаткового договору №1 до договору № 1249243 про відкриття та обслуговування рахунку, сторони погодились, що у випадку смерті клієнта, оголошення клієнта померлим або безвісно відсутнім, таким, що знаходиться у розшуку або засудженим до позбавленням волі та в інших випадках передбаченим чинним законодавством України строк зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, інших платежів, вважається таким, що настав з моменту настання зазначених обставин, при цьому строк дії платіжної картки припиняється, а також банк припиняє нарахування процентів з дати настання вище вказаних обставин. В цьому випадку банк має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення грошових коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого в банку, реквізити якого відомі сторонам. Положення цього пункту не позбавляють банка права вживати інших заходів спрямованих на задоволення вимог банку задля виконання клієнтом вимог цього договору.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.
Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як роз`яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Законом України «Про доступ до судових рішень» регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та введення Єдиного державного реєстру судових рішень (стаття 1 цього Закону).
Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесені до Реєстру.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, котрі є у відкритому доступі, 28 жовтня 2019 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області постановлено ухвалу у цивільній справи №728/2209/19 (провадження 2/728/651/19) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки на запит суду до Бахмацької міської ради Чернігівської області про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 , надано інформацію, що відповідач ОСОБА_2 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , з 20 вересня 2002 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
12 грудня 2019 року Чернігівським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення.
Ухвалу судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2019 року залишено без змін.
16 серпня 2022 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області постановлено ухвалу про задоволення заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Головного управління по Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», про забезпечення доказів до подання позовної заяви.
04 січня 2022 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Бахмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про задоволення вимог кредитора (претензія кредитора) просили: прийняти претензію - кредитора Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Додаткового договору №1 до Договору №1249243 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 26 вересня 2012 року, укладеним з ОСОБА_2 ; повідомити номер спадкової справи, до якої долучено дану вимогу, чи справи яка була відкрита на підставі даної претензії кредитора; довести до відома спадкоємців ОСОБА_2 претензії кредитора про обов`язок спадкодавця; у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 просимо повідомити банк, факт видачі свідоцтва, склад спадкового майна та спадкоємців, які прийняли спадщину. (а.с. 53)
У відповідь на заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Бахмацька районна державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) листом від 20 січня 2021 року (Вих №40/02-14), повідомлено, що спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_2 відкрита 03 лютого 2017 року за №62/2017 року. Свідоцтво про право на спадщину станом на 20 січня 2022 року видавалося. Запитувана інформація щодо спадкоємців, становить нотаріальну таємницю згідно статті 8 Закону України «Про нотаріат». Претензія банку була включена до кредиторських вимог в спадкову масу, про що зроблено запис в книзі обліку спадкових справ, а також буде повідомлено спадкоємцю померлого про наявність заборгованість перед банком у розмірі 12 364,06 гривень. (а.с. 55)
Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с. 58-76), 03 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом, донька померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , звернулась до Бахмацької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, отже є такою що прийняла спадщину після його смерті.
14 грудня 2017 року на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом Бахмацької районної державної нотаріальної контори Кухта Т.О. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,0367 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ст. 1216-1218, 1220-1221 Цивільного кодексу України)
За змістом статей 1222-1223 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За приписами статей 1258, 1261-1265 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.
Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять як права так обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із змісту статті 1281 Цивільного кодексу України, законодавець допускає два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців, та опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а за межами України - через консула. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом мінюсту№296/5 від 22.02.2012р. зі змінами, претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи (пп.2.1 п.2 глави 10 розділу ІІ Порядку). Законодавство не містить будь-яких вимог до форми і змісту вимоги кредитора та не покладає на нотаріуса обов`язку перевіряти обґрунтованість вимог (залучати будь-які документи на підтвердження кредиторської заборгованості спадкодавця). Строк пред`явлення кредитором вимоги за загальним правилом складає 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини. В свою чергу, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ст. 1281 Цивільного кодексу України).
Тобто, в таких випадках кредитор зобов`язаний довести, що його ніхто зі спадкоємців не повідомляв про відкриття спадщини і пред`явити свою вимогу не пізніше одного року з дня, коли борг мав був бути погашений.
Якщо боргове зобов`язання виникло на підставі розписки чи будь-якого іншого договору, кредитор зобов`язаний довести, що заборгованість дійсно існує. Сам факт наявності боргових зобов`язань не підтверджує обов`язку спадкоємців задовольнити таку вимогу. Кредитор зобов`язаний довести, що борг дійсно не був повернутий спадкодавцем. В такому випадку необхідно звертатись до суду з позовом про стягнення грошових коштів зі спадкоємців боржника.
Кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, у зв`язку з чим навіть вимоги про стягнення відсотків після цієї дати задоволенню не підлягають (ВС/КЦС від 14.02.2018р., справа№564/2199/15-ц).
Отже, вимоги до спадкоємця мали бути подані позивачем у строки, передбачені ст. 1281 Цивільного кодексу України, - протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, тобто відповідно ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України, - з дня смерті спадкодавця, або протягом одного року від настання строку вимоги.
Таким чином, визначення позивачем початку відліку строків для заявлення вимог до спадкоємця, що пов`язується з моментом, коли банку стало відомо про смерть спадкодавця, є хибним оскільки, статтею 1281 Цивільного кодексу України, пов`язує настання строку пред`явлення вимоги до спадкоємця від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з часу його обізнаності щодо наявності спадкоємців, які прийняли спадщину, що вбачається з змісту запитів Банку до нотаріуса Правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 липня 2018 року справа №495/1933/15ц.
Сплив визначених статтею 1281 Цивільного кодексу України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18. Аналогічні правові висновки також містяться в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962цс16, в постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, в постанові від 17 квітня 2018 року у справі №14-53цс18.
Згідно наявних у матеріалах справи доказів, кредит мав бути повернутим не пізніше закінчення строку дії платіжної картки, яка встановлена строком на один рік з моменту укладання Додаткової угоди №1 до Договору №1249243 про відкриття та обслуговування рахунку, тобто строком до 17 березня 2015 року, крім того слід зауважити, що Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» до позову не долучено доказів на підтвердження продовження періоду дії платіжної картки № НОМЕР_1 у відповідності до п. 1.1.6 Додаткової угоди №1 до Договору №1249243 про відкриття та обслуговування рахунку.
Судом встановлено, що станом на момент звернення з цим позовом до суду, звернення кредитора Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до спадкодавців та нотаріуса з заявою про прийняття спадщини спадкодавця сплинув, тобто, є пропущеним без поважної причини, оскільки поважність пропуску цього строку позивачем не доведено.
Заява кредитора Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про задоволення вимог кредитора (претензія) від 04 січня 2022 року, яка була надіслана до Бахмацької районної державної нотаріальної контори, не відповідає вимогам чинного законодавства про прийняття спадщини, адже за своїм змістом є запитом про звернення щодо наявності відомостей про спадкоємців, доведення до відома спадкоємців щодо заборгованості берез банком, та наявності або відсутність заведеної спадкової справи, але не містять твердження Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про намір бути спадкоємцем майна кредитора, який помер.
Зазначене вище додатково підтверджується надсиланням банком нотаріусу запитів, заяв про що йдеться у позові, а відтак, вимогою до спадкоємця в даному випадку слід вважати звернення до суду з зазначеним позовом, який в контексті приписів ст.1281 Цивільного кодексу України, та наявних матеріалах справи доказів, подано поза межами встановленого цією нормою строків пред`явлення вимог до спадкоємців, наслідком чого є позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, а кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 Цивільного кодексу України, позбавляється права вимоги, при зверненні до суду з даним позовом Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся з пропущеним строком, які передбачені ст. 1281 Цивільним кодексом України без поважної причини, а тому наявні наслідки позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 12 364,06 грн за кредитним договором, що є підставою для повної відмови у задоволенні позовних вимог.
Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 526, 610, 611, 629, 626, 1054, 1216, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1258-1261, 1265, 1268, 1281, 1282, 1296, 1297, 1298 Цивільного кодексу України, статтями. 2, 4, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 280, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.