Провадження № 2/947/3136/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

представника позивача адвоката Матвієнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 19.06.2023 надійшов позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми 87 602,46 грн, розмір якої яка складається з 11 051,45 грн вартості відшкодування збитків, 26 551,01 грн як суми втрати товарного вигляду автомобілю та моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень.

Суд, ухвалою від 29.06.2023 залишив позов без руху та після усунення недоліків позивачем ухвалою від 14.08.2023 відкрив провадження по справі у порядку спрощеного провадження із викликом учасників справи до судового засідання.

До заяви від 27.07.2023 ( надана до суду 31.07.2023 ) про усунення недоліків були додані платіжна інструкція про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн а також позовна заява у нової редакції, згідно якої позивач просила стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальні збитки у розмірі 11 051,45 грн та вартість втрати товарного вигляду автомобіля у розмірі 26 551,01 грн, а також моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 03 березня 2023 року з вини водія ОСОБА_3 який керував автомобілем власником якого є ОСОБА_2 , а тому на думку позивача та її представника відшкодування повинно бути здійснено у солідарному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 13.10.2023 подав відзив на позов а 17.10.2023 пояснення до позовної заяви, в яких заперечував проти задоволення позову, враховуючи як подання позову до нього як до неналежного відповідача так і недоведеність позивачем розміру заподіяної внаслідок ДТП як матеріальної так і моральної шкоди а також підстав додаткового стягнення матеріальної шкоди після страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову обґрунтовуючи свою позицію тим що ОСОБА_3 піл час ДТП знаходився у трудових відносинах із роботодавцем ОСОБА_2 , розмір матеріальної та моральної шкоди є доведеним належними та допустимими доказами.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували як проти доведеності позовних вимог так і проти ефективного способу поновлення порушеного права з боку позивача а саме подання позову до них а ні до страхової фірми яка зобов`язана повністю відшкодувати заподіяну внаслідок страхового випадку шкоду.

Як встановлено судом 03.03.2023 у м. Одесі на вул Небесної Сотні біля будинку №30 Б, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mersedes-Benz , моделі CLE 350D, р/н НОМЕР_1 , під керуванням власника транспортного засобу ОСОБА_1 та автомобілем Nissan Rogue, р/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 але під час ДТП яким керував ОСОБА_3 .

Судом, згідно постанови від 10.04.2023 у справі №947/9471/23 визнано ОСОБА_3 винним у зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоді та у відповідності до ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді виплати штрафу.

За змістом оцінки вартості майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Mersedes-Benz , моделі CLE 350D, р/н НОМЕР_1 , складеного 27.03.2023 ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку заводному власнику автомобілю у результаті пошкодження внаслідок ДТП що сталось 03.03.2023 , з урахуванням втрати товарної вартості складає 49 837,10 грн.

На момент ДТП транспортний засіб Nissan Rogue, р/н НОМЕР_2 був забезпечений щодо цивільно-правової відповідальності , згідно полісу ЕР №211057986 страховиком АТ « ПРОСТО-страхування» , на суму матеріального відшкодування потерпілому у розмірі 160 000 грн., із розміром франшизи у нуль гривень.

Сума страхового відшкодування яка була здійснена страховиком АТ « ПРОСТО-страхування» склала 24 918,55 грн., яка була виплачена сервісному центру « AC Service Niko», на якому було відремонтовано транспортний засіб на суму 25 000,00 грн.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України )а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV)

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі №676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням».

Крім того, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку суд при розгляді даної справи вважає що стороною позивача не було доведено що відповідачі знаходились між собою у трудових відносинах а тому недоведеним є вимоги подані у солідарному порядку ( якщо у трудових відносинах то відповідальним є роботодавець а якщо відсутні трудові відносини та винною є особа яка на законних підставах керувала транспортним засобом).

Також суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами вимоги стосовно понесених позивачем матеріальних збитків на користування таксі та додаткових витрат на відвідування автомобільного сервісу під час ремонтних робіт.

Що стосується витрат на ремонтні роботи та втрату товарної вартості транспортного засобу, суд, враховує що вартість заявлених збитків не перевищує ліміту страхового відшкодування та недоведене що вказані збитки не можуть бути забезпечені страховим відшкодуванням у наслідок законодавчих обмежень, а тому суд, приймаючи до уваги що у даному випадку відсутні вимоги до Страхової компанії , приходить до висновку що позивачем не доведено обґрунтованість стягнення вказаних збитків з відповідачів ( або одного з них ).

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При розгляді даної справи суд вважає недоведеним що у відповідача ОСОБА_2 наявна будь-яка відповідальність за наслідки ДТП яка сталась за вини ОСОБА_3 а тому розглядає вказані вимоги лише у контексті відповідальності ОСОБА_3 яка особи яка є винною у дорожньо-транспортної пригоді.

Суд при розгляді даних вимог враховує факт тог що самим фактом ДТП безумовно були погіршені життєві умови власника автомобілю який вимушений був протягом значного часу обходитись без власного транспортного засобу а також внаслідок ДТП отримав додатковий тягар у вигляді необхідності займатись питаннями ремонту транспортного засобу та отримання коштів на оплату проведених ремонтних робіт, а тому , приходить до висновку що критеріям розумності і справедливості у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 03.03.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) з ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 ( п`ять тисяч ) гривень.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення у солідарному порядку із відповідачів матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28.12.2023

Суддя Луняченко В. О.