2/465/752/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Марків Ю.С.

за участі секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Максимів В.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позов мотивує тим, що вона станом на момент подання до суду позовної заяви була дружиною ОСОБА_3 . За час шлюбу ними було набуто у власність наступне майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 70.7 м.кв. та комора в підвалі №LXXXIX, в корпусі АДРЕСА_2 , загальною площею 4.7 м.кв., які зареєстровані на відповідача. Вказує, що на даний час у спірній квартирі вона зареєстрована та проживає разом з їхніми малолітніми дітьми, відповідач у квартирі не проживає та коморою в підвалі не користується, а також жодних коштів на утримання спільного майна подружжя не несе. Вважає, що спірна квартира та комора в підвалі є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними, як подружжям.

Враховуючи вищевикладене, просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70.7 м.кв., позбавивши ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку комори в підвалі №LXXXIX, в корпусі АДРЕСА_2 , загальною площею 4.7 м.кв., позбавивши ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку комори в підвалі №LXXXIX, в корпусі АДРЕСА_2 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили таку задоволити.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він є власником квартири та комори за адресою: АДРЕСА_3 та такі були придбані сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Щодо задоволення позовних вимог не заперечив, поклавшись на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.09.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23.09.2010 року Великомостівською міською радою Сокальського району Львівської області. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача - ОСОБА_5 .

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №294575993 від 13.01.2022 року квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 відповідно до рішення Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29687579 від 20.05.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 36 СК України визначено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи належність сторонам на праві спільної сумісної власності спірної квартири та комори, набутих ними у період їхнього перебування в шлюбі, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає частковому задоволенню, оскільки задовольняючи позов про визнання за позивачкою право власності на 1/2 частку квартири та комори, судом не встановлено необхідності припинення права власності відповідача на 1/2 частки вказаних квартири та комори, оскільки таке прямо випливає з позовних вимог позивачки, які задоволені судом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м., яка є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частку комори в підвалі №LXXXIX в корпусі АДРЕСА_2 , загальною площею 4,7 кв.м., яка є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлено 03.07.2023 року.

Суддя Ю.С. Марків