ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/6116/23

провадження № 22-ц/4809/1359/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОСТАЙЛ»,

заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСТАЙЛ» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 серпня 2023 року у складі судді Павелко І.Л.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 боргу за послуги з вивезення побутових відходів в сумі 3976,48 грн, судового збору у розмірі 264, 40грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда 24 серпня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» - адвокат Мартиненко В.В., посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда 24 серпня 2023 року та напарвити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заявник зазначає, що витрати на правову допомогу є складовою частиною судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України та розподіляються між сторонами відповідно до ст. 137 та ст. 141 ЦПК України. Вказані витрати не відносяться до вимог, що наведені у ст. 161 ЦПК України, проте обов`язково зазначаються у судовому наказі відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу про стягнення боргу за послуги з вивезення побутових відходів, стягнення судового збору, витрат на професійну правничу допомогу не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки не відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, оскільки заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У статті 165 ЦПК України наданий вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, вказана норма не передбачає можливості відмовити у видачі судового наказу в частині витрат на правову допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України встановлено, що у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 боргу за послуги з вивезення побутових відходів в сумі 3976,48 грн, судового збору у розмірі 264, 40грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн. В заяві про видачу судового наказу представником ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які товариство понесло і які очікує понести в зв?язку з розглядом справи (а.с.1-6).

Аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на правову допомогу є складовою частиною судових витрат, які у разі документального підтвердження підлягають стягненню на користь заявника при задоволенні заяви про видачу судового наказу, який по суті є особливою формою судового рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що у разі незгоди боржника із можливим стягненням з нього витрат по оплаті за надану правову допомогу на підставі судового наказу, боржник має право на підставі ст. 170 ЦПК України подати до суду заяву про скасування судового наказу.

Вказаного суд першої інстанції не врахував та прийшов до помилкового висновку, що питання стягнення витрат на правову допомогу не може бути розглянуте в рамках наказного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки ухвала про відмову у видачі судового наказу є такою, що постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСТАЙЛ» задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда 24 серпня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич