Справа № 168/512/23 Головуючий у 1 інстанції: Малюта А. В.
Провадження № 22-ц/802/991/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним пунктів кредитного договору, за апеляційною скаргою представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ТзОВ «Укр кредит фінанс» звернулось до суду із зазначеним позовом.

Покликалось на ті обставини, що 17 жовтня 2022 року між ТзОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_3 за допомогою веб-сайту (https:/kreditkasa.com.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1100-7218, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 16 800 грн на кредитну картку строком кредитування 300 календарних днів до 13 серпня 2023 року, зі зниженою процентною ставкою 2,5 % в день, стандартною процентною ставкою 3 % в день.

Відповідач ОСОБА_3 , в свою чергу, підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язань, а саме, отримавши кредитні кошти, та не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, в тому числі, в разі отримання ним грошових коштів.

Крім того позивач вказував, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 11 травня 2023 року становить 119952 гривень, з яких: 16800 гривень - прострочена заборгованість за кредитом, 103152 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Про необхідність усунення порушень щодо сплати процентів за користування кредитними коштами останньому надсилалось письмове повідомлення від 11 травня 2023 року.

У зв`язку із наведеним позивач ТзОВ «Укр кредит фінанс» просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_3 загальну суму заборгованості за кредитним договором №0775-0130 від 18 серпня 2021 року в розмірі 119952 грн та відшкодувати йому понесені судові витрати.

У червні 2023 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , діючи в інтересах свого довірителя, подав зустрічний позов до ТзОВ «Укр кредит фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсними пунктів кредитного договору.

Покликався на те, що пункти 4.9; 4.10, укладеного між ОСОБА_3 та ТзОВ «Укр кредит фінанси» договору про відкриття кредитної лінії № 1100-7218 від 17 жовтня 2022 року, є такими, що порушують вимоги чинного законодавства, зокрема Законів України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів», оскільки не містять будь-яких відомостей, що підтверджують укладення електронного договору, є несправедливими, суперечать вимогам закону та порушують права позичальника.

У зв`язку із наведеним просив суд визнати недійсними: пункти 4.9 та 4.10 договору про відкриття кредитної лінії № 1100-7218 від 17 жовтня 2022 року, укладеного між сторонами спору; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача і реальної річної процентної ставки (графік платежів за вказаним договором), та стягнути з відповідача за зустрічним позовом ТзОВ «Укр кредит фінанс» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2023 року позовні вимоги за первісним позовом задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1100-7218 від 17 жовтня 2022 року в сумі 119952 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 16800 грн та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 103152 грн.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, прийнятим судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов та задовольнити частково первісний позов, а саме, стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22600 грн, з яких: 16800 сума кредиту; 5800 проценти за користування кредитними коштами та відшкодувати ОСОБА_3 понесені ним судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, невірно застосував норми матеріального права та допустив невідповідність зроблених висновків обставинам справи і як наслідок, дійшов передчасного висновку про підставність вимог позивача у первісному позові і задовольнив цей позов. Також зазначав, що суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу на те, що визначений в пунктах 4.9 та 4.10 кредитного договору та графіку платежів спірного договору розмір процентів за користування кредиту є непропорційно великим, не відповідає засадам справедливості і розумності та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем примірника кредитного договору.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір про відкриття кредитної лінії укладений між сторонами спору вчинений у спосіб визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», то підстав для скасування окремих його положень немає. Також суд вважав, що оскільки умови вказаного кредитного договору позичальником належним чином не виконувались, у зв`язку із чим виникла заборгованість, то вона підлягає стягненню з останнього.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 17 жовтня 2022 року між ТзОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1100-7218, за умовами якого, кредитодавець надав позичальникові кредитні кошти в сумі 16800 гривень шляхом відкриття на ім`я останнього не відновлювальної кредитної лінії і надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника строком на 300 календарних днів, а відповідач ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 3% від суми кредиту за кожен день користування коштами. 30 жовтня 2022 року, тобто в останній календарний день першого базового періоду, відповідач мав право сплатити 22680 грн, з яких 5880 грн проценти за пільговою процентною ставкою 2,5 % за користування кредитом та 16800 грн сума кредиту.

Згідно з п. 10.12. договору, невід`ємною частиною цього договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором).

Кредитний договір відповідачем ОСОБА_3 підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) та укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «Укр кредит фінанс» (https:// creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс» (Кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Згідно з п.п. 5.1. договору, відповідач зобов`язується повернути позивачеві отриманий кредит та нараховану неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.8 договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця.

Порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, а також розмір процентної ставки передбачений п.п. 4.5, 4.6. договору.

Як вказує п.п. 5.5. договору, розмір процентів за користування кредитом станом на останній день кожного поточного базового періоду, а також залишку заборгованості за кредитом зазначається в особистому кабінеті позичальника.

Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які є невід`ємною частиною договору, встановлюється порядок укладення кредитного договору, визначений розділом 4 Правил.

Відповідно до п.п.6.7. Правил відкриття кредитної лінії, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору.

Факт перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача на підставі укладеного договору № 1100-7218 від 17 жовтня 2022 року підтверджується, приєднаним до матеріалів справи витягом з реєстрів банків від 17 жовтня 2022 року, відповідно до якого ТзОВ «Укр кредит фінанс» перерахувало ОСОБА_3 16800 грн.

Крім того встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 , на його адресу, позивачем за первісним позовом ТзОВ «Укр кредит фінанс» 11 травня 2023 року надсилалось рекомендоване поштове відправлення вимога про усунення порушень умов договору від 17 жовтня 2022 року щодо сплати прострочених процентів станом на 09 травня 2023 року загальною сумою 102144 грн, у якій боржнику було роз`яснено наслідки непогашення вказаної заборгованості, а саме звернення до суду з вимогою про повернення кредиту в повному обсязі та сплату процентів за весь строк фактичного користування кредитом.

Як вбачається з наданого позивачем за первісним позовом розрахунку позичальник ОСОБА_3 належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого, станом на 11 травня 2023 року, виникла заборгованість в сумі 119952 грн, з яких: 16800 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 103152 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що договір № 1100-7218 від 17 жовтня 2022 року про надання кредиту, підписаний ОСОБА_3 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є укладеним.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» 17 жовтня 2022 року ТзОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір в електронній формі № 1100-7218 на суму 16800 грн. зі сплатою процентів в розмірі 3% за кожен день користування кредитом, строк кредитування 300 днів і зазначені грошові кошти були отримані позичальником.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, встановивши зазначені обставини, а саме те, що позичальник ОСОБА_3 свої обов`язки за кредитним договором № 1100-7218 від 17 жовтня 2022 року не виконав, допустив заборгованість за кредитом у розмірі 119952 грн, із них: 16800 грн - заборгованість за кредитом; 103152 грн - прострочена заборгованість за процентами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з останнього на користь кредитодавця ТзОВ «Укр кредит фінанс» заборгованості за кредитом у вказаному вище розмірі.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу несправедливого на надмірно завищеного розміру процентів за кредитним договором, то слід зазначити наступне.

У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», що учасниками справи під сумнів при апеляційному перегляді не ставиться.

За обставин цієї справи, позичальник (позивач) шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від позивача, прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції відповідача), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

У даному випадку посилання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 на порушення ТзОВ «Укр кредит фінанс» обов`язків попереднього надання інформації по кредиту спростовуються змістом кредитного договору, в п.10.3.1 якого позичальник підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування».

В аспекті викладеного вище, слід відхилити посилання апелянта на те, що його довірителю ОСОБА_3 не надавалися для ознайомлення Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Укр кредит фінанс», а також, що він не підписував документ про орієнтовну сукупну вартість кредиту, адже, підписавши кредитний договір з констатацією факту доведення до відома позичальника визначених законодавством відомостей, останній підтвердив, що зазначену інформацію кредитодавець йому надав, у протилежному випадку втрачається сенс підписання договору для підтвердження досягнення сторонами згоди щодо погоджених умов.

При цьому волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Позичальник ОСОБА_3 , надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, фактично погодився із розміро процентів, а отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення цього договору відмовитися від нього без пояснення причин, повернувши кредитні кошти кредитодавцю.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, і дослідивши наявні у справі докази та надавши їм вірну правову оцінку, дійшов правильного висновку про підставність вимог позивача за первісним позовом та задовольнив його, відмовивши у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Наведені представником відповідача за первісним позовом в апеляційній скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного ним рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді