Провадження № 2-др/127/168/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,
за участю секретаря Врублевської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було розглянуто та ухвалено рішення про задоволення позовних вимог.

Представник позивача звернулася до суду із заявою про розподіл судових витрат, яка мотивована тим, що 13.12.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області було прийнято рішення у справі, яким задоволено позовні вимоги позивача. Разом з тим, в позовній заяві зазначалось, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових втрат складається з суми судового збору та витрат на правничу допомогу, які будуть становити орієнтовно 15000,00 грн. На виконання вимог п. 8 ст. 141 ЦПК України вона подає договір про надання правничої допомоги та додаткову угоду №1 до договору та просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Представником відповідача було подано суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке мотивоване тим, що розрахунок витрат на правову допомогу позивачем не надано. Також слід врахувати, що вказана цивільна справа є не складною, розгляд справи здійснювався у відсутність учасників процесу, справа містить не велику кількість письмових доказів, жодні додаткові витрати адвокатом не збирались, а заявлений розмір витрат є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Вважає заявлений розмір витрат сторони позивача є не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, а тому їх необхідно зменшити до 2000,00 грн. Просила розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі до 2000,00 грн.

Представник позивача подала до суду заперечення на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, та суд не може втручатись в ці правовідносини. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). За таких обставин вважає клопотання представника відповідача безпідставним та необгрунтованим.

В судове засідання позивач не з`явилася, проте її представник у запереченні на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу просила проводити розгляд справи у її відсутність та позивача, а також ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

В судове засідання відповідач не з`явився, проте його представник подав до суду заяву, в якій просила клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу розглядати у її відсутність та відповідача, а також в задоволенні клопотання відмовити. Також зазначила, що підтримує клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та просить його задовольнити.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, тому суд проводить розгляд справи без їх участі.

Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було задоволено (а.с. 85-87).

15.06.2023 року між адвокатом Сичук С.М. та Климчук Л.І. було укладено договір про надання правничої допомоги №б/н, за умовами якого гонорар форма винагороди адвоката за надання послуг, передбачених цим договором. Розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторін, в тому числі впливом вирішення спррави на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт (а.с. 75-77).

Так, 12.12.2023 року між адвокатом Сичук С.М. та Климчук Л.І. було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого сторони домовилися, що адвокат на виконання умов основного договору зобов`язується надати клієнту наступні послуги:

-підготувати до Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя;

-представляти інтереси клієнта у Вінницькому міському суді Вінницької області в цивільній справі за вказаною позовною заявою;

-вартість послуг (гонорар) адвоката за надання послуг, передбачених п. 1 додаткової угоди становить 15000,00 грн. (фіксований розмір);

-оплата послуг адвоката здійснюється наступним чином: 15000,00 грн. клієнт сплачує адвокатку не пізніше п`яти днів з дня проголошення судового рішення (а.с. 78).

Також в матеріалах справи міститься ордер ОСОБА_3 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 21, 22).

Слід відзначити, що представник позивача не приймала участь в судових засідання при розгляду цієї справи, тому вказана послуга нею надана не була.

За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Також в матеріалах справи наявний чек від 18.12.2023 року про оплату послуг правничої допомоги на загальну суму 15000,00 грн. (а.с. 79).

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд звертає увагу, що представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробила заяву про те, що після ухвалення судового рішення у цій справі нею буде подано суду протягом п`яти днів докази оплати витрат на надання правничої допомоги.

Отже, стороною позивача було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат до закінчення судових дебатів. Вказані докази було подано суду в строк визначений законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тому суд звертає увагу, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, слід врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими, існує напрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому з урахуванням заяви представника відповідача про зменшення витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

В задоволенні решти вимог щодо стягнення суми витрати на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст додаткового рішення складено 27.12.2023 року.

Суддя: