Справа № 758/9287/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва в складі головуючого судді Рибалка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Басараба К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 у порядку судового контролю за виконанням судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить суд: визнати незаконною та скасувати Постанову заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Городенської Емми Леонідівни про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.03.2020 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати Постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про арешт коштів боржника від 27.07.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати Постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про арешт майна боржника від 27.07.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати Постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про арешт майна боржника від 20.09.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати Постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про розшук майна боржника від 20.09.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни щодо невчинення дій стосовно закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Крім того, скаржнику після призначення скарги стало відомо, що державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярославою Ігорівною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 31 грудня 2021 року. Тому скаржик підтримує скаргу в частині скасування вищенаведених постанов.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, скаржник ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, відтак, у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист №758/9287/13-ц виданий Подільським районним судом м. Києва від 27 травня 2015 року згідно з яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором укладеного 01.08.2008 року з Відкритим «Родовід Банк» в сумі 674 366, 92 грн, звернуто стягнення на належну на праві власності ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 і є предметом іпотеки згідно із укладеним 01.08.2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 іпотечним договором, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною продажу предмета іпотеки встановленою на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, але не нижчою за 90 % вартості іпотеки, визначеної шляхом його оцінки.

Як вбачається зі змісту скарги , вказане виконавче провадження повинно було бути закінчене за фактом реалізації предмета іпотеки, що було здійснено у лютому 2018 року. Однак не зважаючи на це, у 2021 році додатково у межах стягнення не існуючого боргу у додатковому розмірі 226 453, 61 грн. (тобто від`ємної різниці між сумою заборгованості за кредитом та ціною проданого предмета іпотеки) було винесено ряд незаконних постанов щодо скаржниці.

Незаконність цих постанов після повного виконання рішення суду є очевидною. Однак вирішуючи питання про закінчення виконавчого провадження 31 грудня 2021 року державний виконавець не скасував вищезазначені постанови.

Внаслідок таких незаконних дій державного виконавця боржник - ОСОБА_1 зазнала значних наслідків, пов`язаних із винесенням безпідставних постанов, а саме протягом півроку на банківських рахунках були арештовані кошти, майно також знаходилось під арештом, єдиний автомобіль перебував у розшуку, що унеможливлювало його цільове використання та нормальну експлуатацію, тому постанови повинні бути визнанні незаконними саме з моменту їх прийняття та скасовані з підстав незаконності їх винесення.

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

ОСОБА_1 повідомила, що пропущений строк для подання скарги, полягає в тому, що остання жодних постанов від державного виконавця не отримувала.

Суд вважає, що вказані обставини є достатніми, переконливими для поновлення пропущеного строку для подачі скарги та відносяться до пов`язаних із дійсними істотними труднощами, а також належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Таким чином, беручи до уваги, що заявником доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд дійшов висновку у поновленні заявнику строку для подачі скарги.

Згідно частин 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлює обов`язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 9 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд, звертає увагу, що відповідно до Закону державний виконавець має вчиняти дії на виконання судового рішення, а не навпаки.

Відповідно до положень Основного Закону - Конституції, судові рішення, які набрали законної сили є обов`язковими для виконання.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Ураховуючи, що предмет іпотеки був реалізований, будь-які інші стягнення залишку заборгованості зі скаржника після цього є незаконними, оскільки іпотекодавець несе відповідальність за невиконання зобовязання лише в межах вартості предмета іпотеки.

За таких обставин, оскаржувані постанови державного виконавця порушують права стягувача, отже, прийняті без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів стягувача та не відповідають нормам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене вище, скарга ОСОБА_1 у частині щодо скасування постанов державного виконавця є законною і обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-452, 258, 269,270,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі скарги на дії державного виконавця у виконавчому провадження НОМЕР_1 у справі №758/9287/13-ц.

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Городенської Емми Леонідівни про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.03.2020 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про арешт коштів боржника від 27.07.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати Постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про арешт майна боржника від 27.07.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати Постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про арешт майна боржника від 20.09.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати незаконною та скасувати Постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимошенко Ярослави Ігорівни про розшук майна боржника від 20.09.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

В задоволенні інших вимог за скаргою ОСОБА_1 відмовити.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомляють суд і заявника не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Рибалка