Справа № 331/6383/23
Провадження № 2/331/2331/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засіданні Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визнання автомобіля особистим майном одного із подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1141205 від 19 вересня 2023 року (а.с.9), звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визнання автомобіля особистим майном одного із подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 383. Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Позивач вказує, що подружнє життя спочатку складалося добре, але з часом сторони втратили почуття любові один до одного. Протягом сумісного життя дедалі частіше між сторонами виникали непорозуміння, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, так як вони з відповідачем мали в багатьох випадках різні погляди на життя, відносини з оточуючими, відносини в сім`ї. Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності. Зауважує, що фактично з липня 2023 року подружні стосунки з відповідачем припинені, сторони не ведуть жодного спільного господарства, проживають окремо та не спілкуються. Надалі позивач не має змоги та бажання проживати з Відповідачем таким формальним подружнім життям.Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та який зареєстрований 29 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 383.

Також позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі він придбав автомобіль МАZDА 6, 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Цей автомобіль не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки грошові кошти на придбання вищезначеного автомобіля надавалися ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Грошові кошти були надані безпосередньо позивачу, саме на придбання цього автомобіля, тобто спірний автомобіль був придбаний позивачем за його особисті грошові кошти.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 29 вересня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.37).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. В той же час, представником позивача Шумським І.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1141205 від 19 вересня 2023 року, було подано разом з позовною заявою заяву, в якій представник позивача підтримує позовну заяву у повному обсязі та просить розглянути позовну заяву за відсутності сторони позивача (а.с.34).

13.10.2023 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначає, що збереження нашого шлюбу є неможливим, заперечує проти надання строку на примирення. Вказує, що дійсно на теперішній час сторони не ведуть жодного спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. Проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечує та просить суд їх задовольнити. Також зауважує, що дійсно за час перебування у шлюбі позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) придбав автомобіль MAZDA 6, 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Цей автомобіль не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки грошові кошти на придбання вищезазначеного автомобіля надавалися ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Грошові кошти були надані безпосередньо позивачу, саме на придбання цього автомобіля, тобто спірний автомобіль був придбаний позивачем за його особисті грошові кошти. Просить суд визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) автомобіль МАZDА 6, 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.38-40).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що 29 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було укладено шлюб. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на «ОСОБА_9 », про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 29 вересня 2012 року, відповідний актовий запис № 383 (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис № 309, та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 04 квітня 2013 року, відповідний актовий запис № 309 (а.с.19).

Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, приймаючи до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб необхідно розірвати.

За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вирішуючи по суті спір щодо визнання автомобіля особистим майном одного із подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналогічний висновок зроблено і у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто: речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Ріже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Така правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6- 801 неї 6 та від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-846цс16.

Якщо один з подружжя доведе, що майно набуте ним у шлюбі було придбано за особисті, а не спільні кошти, то таке майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю цього члена подружжя, зазначене узгоджене з позицією ВСУ (Постанова ВСУ у справі № 6-1568цс16).

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 07.09.2021 року ОСОБА_1 є власником автомобіля Mazda 6, 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 (а.с.20).

Таким, чином, враховуючи, що відповідач у своєму відзиві визнала, що автомобіль не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки грошові кошти на придбання вищезазначеного автомобіля надавалися позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошові кошти були надані безпосередньо позивачу, саме на придбання цього автомобіля, тобто спірний автомобіль був придбаний позивачем за його особисті грошові кошти (а.с.38-40), сторони домовились щодо визнання автомобіля особистим майном позивача ОСОБА_1 , суд вважає за можливе визнати автомобіль особистою власністю позивача автомобіль Mazda 6, 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_6 .

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 57, 105, 110-114 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визнання автомобіля особистим майном одного із подружжя, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), який зареєстрований 29 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, відповідний актовий запис № 383, розірвати.

Після набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили, залишити відповідачу ОСОБА_3 прізвище « ОСОБА_9 », яке було присвоєно їй під час державної реєстрації шлюбу.

Шлюб вважається припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , автомобіль Mazda 6, 2008 року народження, VIN-код: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_6 .

Після набрання рішенням законної сили копію рішення надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Яцун