Справа № 146/165/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області,

Орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області

вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки

представник позивача: адвокат Самар В.О.

представник Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області: Балдинюк І.М.

представник: Органу опіки та піклування Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області: Дуднік В.С.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

06 лютого 2023 року до Томашпільського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо її доньки: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_3 ; призначити опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Дондюшани Дондюшанського району Республіки Молдова.

Позов обґрунтований наступним.

Позивач є прабабусею малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабусею відповідача.

Мати малолітньої дитини не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться здоров`ям дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та не бачиться з донькою. Мати не створила належних умов для проживання дитини, а також не заперечує проти позбавлення батьківських прав по відношенню до своєї дитини.

Дитина майже від народження проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивач займається вихованням даної дитини та матеріально забезпечує правнучку всім необхідним для життя та розвитку. Однак, не будучи законним представником дитини ,яким є її мати чи може бути опікун, у позивача періодично виникають труднощі в представництві інтересів дитини в закладах охорони здоров`я та інших закладах. В зв`язку з цим позивач вимушена звернутися до суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 18 квітня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 18 квітня 2023 року підготовче засідання відкладено на 11 травня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 06 червня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 червня 2023 року підготовче засідання відкладено на 29 червня 2023 року.

Доводи учасників процесу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Самар В.О. позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити за обставин викладених в позові.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що в паспорті ОСОБА_1 є запис російською мовою, де її прізвище вказано як « ОСОБА_4 » та до матеріалів справи додано докази, що вона є матір`ю ОСОБА_5 .. Відповідачка дитиною не опікується, матеріальну допомогу не надає і тривалий час відсутня біля дитини та з нею не бачилась. Позивачка з дитиною проживає, опікується нею, однак оскільки офіційно не оформлена має в цьому суттєві труднощі.

Відмітив, що задоволення позову буде сприяти перш за все захисту прав дитини та її розвитку.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка п`є і гуляє. Дитину їй шкода. На її утриманні дитина знаходиться вже більше року.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Окрім того в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі та згідно якої відповідач не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку більше року. Дитина, яка з нею проживає, доглянута, гуляє, позивачка повністю її забезпечує. ОСОБА_7 взагалі не має батьківських почуттів до ОСОБА_8 вона часу не проводила . ОСОБА_7 не справляється зі своїми батьківськими обов`язками. Вказала, що з заявленими позовними вимогами погоджується.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_9 в судовому засіданні з заявленими позовними вимогами погодилася, не заперечувала проти їх задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши позивача, її представника, представників третіх осіб, розглянувши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У статті 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Тульчин, Тульчинського району Вінницької області, народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). В її свідоцтві про народження матір`ю записано ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_10 . Актовий запис про народження №99 від 12.06.2020.

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 4 від 02.12.2022 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про матір: ОСОБА_2 , відомості про батька: ОСОБА_10 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , її батьком значиться ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_11 .

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , його батьком значиться ОСОБА_12 а матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_4 , паспорт видано на ім`я ОСОБА_1 . На сторінці другій сторінці паспорта при написанні прізвища імені та по батькові російською мовою значиться « ОСОБА_1 » паспорт виданий 08 грудня 2006 року Запорізьким РВ УМВС України у Запорізькій області.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого виконавчим комітетом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 18.05.2004 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розірвали шлюб 18 травня 2004 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_15 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 1997 від 28.11.2022 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї входять: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_16 03.07.2022 року, як дочки.

Згідно довідки КНП «Вапнярського медичного центру первинної медико - санітарної допомоги» б/н, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 дійсно опікується здоров`ям правнучки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчасно з`являється на огляди, профілактичні щеплення.

Відповідно до витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , станом на 02.12.2022 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Згідно заяви зареєстрованої в реєстрі за № 181, засвідченої приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Осташовою О.О., ОСОБА_2 стверджує та повідомляє, що являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 . Повідомляє, що не надає жодної матеріальної, фінансової допомоги щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Відповідно до копії довідки №73 від 12.12.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на обліку в психіатричному кабінеті КНП «Томашпільська ЦРЛ» не знаходиться та за медичною допомогою не зверталася.

Відповідно до копії довідки №27 від 12.12.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на обліку в наркологічному кабінеті КНП «Томашпільська ЦРЛ» не знаходиться та за медичною допомогою не зверталася.

Згідно довідки - характеристики №222 від 28.11.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживаюча по АДРЕСА_1 , не працююча. Компрометуючими матеріалами відносно громадянки ОСОБА_2 виконавчий комітет Вапнярської селищної ради не володіє.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 21.12.2022 №1657 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її дитини», орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку служби у справах дітей Вапнярської селищної ради від 21.12.2022 №577/1 «Про можливість громадянки виконувати обов`язки опікуна, піклувальника», служба у справах дітей Вапнярської селищної ради взяла ОСОБА_1 на облік потенційних опікунів , піклувальників Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № витягу 9 від 12 червня 2020 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Актовий запис про народження №99 від 12.06.2020. ЇЇ батьками значаться ОСОБА_17 та ОСОБА_2 . Відомості про батька записані за вказівкоюматері згідно з ч.1 ст. 135 СК України.

Згідно довідки про склад сім`ї № 398 від 11.05.2023 року ОСОБА_1 є ВПО, проживає за адресою: АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входять ОСОБА_3 правнучка ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 онука ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_10 онука ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 онук ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

При цьому відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В даному випадку позивач просить суд призначити її опікуном малолітньої дитини.

Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Законом у ст. 64 ЦК України та ст. ст. 244, 212 СК України визначені особи, які не можуть бути опікуном або піклувальником.

Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил).

Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Перелічені факти свідчать про те, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявляє щодо неї батьківської турботи, не бере участі у її житті, не приділяє увагу розвитку та утриманню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Таку бездіяльність суд розцінює як ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку.

Разом з тим, згідно з висновком служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, остання взяла ОСОБА_1 на облік, як потенційного опікуна, піклувальника.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, що підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги визнала, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вказаних обставин, суд вважає за можливе встановити піклування над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити опікуном над нею - ОСОБА_1 , яка має постійне місце проживання, доводиться їй прабабусею та не відноситься до категорії осіб, які відповідно до вимог закону не можуть бути опікуном.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому враховуючи вимоги ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 гривень, з відповідача стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 141, 150, 155, 164 - 167, 180-183, 191, СК України, ст. 58, 60, 64 ЦК України, ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, Орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити опіку над малолітньою дитиною: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Дондюшани Дондюшанського району Республіки Молдова.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок), що складаються із 50 % сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , паспорт: НОМЕР_7 , виданий 08.12.2006 року, Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_9 , виданий 22.07.2022 органом 0522, РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, адреса: 24240, Вінницька область, смт.Вапнярка, вул. Незалежності, 196 а;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, адреса: 24240, Вінницька область, смт.Вапнярка, вул. Незалежності, 196 а.

Повний текст рішення виготовлено: 03 липня 2023 року

Суддя: О. В. Пилипчук