Справа № 303/5707/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., СОБОСЛОЯ Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 303/5707/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Мукачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 червня 2023 року, повний текст якого складено 14 червня 2023 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., -

встановив:

22.08.2022 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяла адвокат Білей С.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів мотивуючи таким.

Сторони перебували у цивільному шлюбі і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.04.2020 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1200,00 грн щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З часу присудження аліментів витрати на утримання дитини значно зросли внаслідок зростання споживчих цін, прожиткового мінімуму для дитини та збільшення її потреб.

Тим часом, у власності ОСОБА_2 є два легкові автомобілі: Volkswagen Passat, 2012 року випуску та ВАЗ 21104, 2006 року випуску, з`явились кілька банківських рахунків у різних банківських установах. Крім цього, старший син відповідача ОСОБА_4 , 2004 р.н., вже досяг повноліття. Зазначені обставини свідчать про можливість сплачувати відповідачем аліменти у більшому розмірі.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 182, 184, 192 СК України та на інші положення законодавства щодо обов`язку батьків утримувати дітей, на міжнародно-правові норми щодо прав дитини, вказуючи на наявність підстав для збільшення розміру присуджених раніше з відповідача аліментів на утримання дитини, позивачка ОСОБА_1 просила збільшити розмір стягуваних на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13.04.2020 у справі № 303/1064/20 із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1200,00 грн щомісячно до 5000,00 грн щомісячно на дитину, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше як 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

05.10.2022 ОСОБА_2 пред`явив до ОСОБА_1 зустрічний позов до ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. Позов був умотивований тим, що сторони навіть не проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тільки періодично зустрічалися, після чого у ОСОБА_1 народилася дитина. Вона запевнила позивача, що це його син.

У позивача були сумніви, що це його дитина, однак, він перераховував відповідачці щомісячно 1000,00-2500,00 грн на утримання дитини, незважаючи на що вона стягнула з нього аліменти судовим порядком.

Оскільки сторони не проживали разом, у відповідачки була «випадкова» вагітність, дитину вона від позивача приховує і лише вимагає на неї грошей, стосунків ніякий вони не підтримують, позивач вважає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є його біологічним сином, що може підтвердити генетична експертиза.

Виходячи з цього, ґрунтуючись на положеннях ст. 136 та інших норм СК України, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просив виключити з актового запису № 704 від 29.09.2018 про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Мукачівським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області дані про те, що батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просив провести експертизу в Одеському обласному бюро судово-медичних експертиз.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05.10.2022 зустрічний позов об`єднано в одне провадження із первісним.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03.11.2022 призначено в справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено КП «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.06.2023 у первісному та у зустрічному позовах відмовлено.

Відмовляючи в обох позовах суд першої інстанції виходив із їх необґрунтованості та недоведеності. Так, факт батьківства ОСОБА_2 підтверджується висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи про те, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водночас для збільшення розміру стягуваних аліментів підстав немає, оскільки відсутні докази спроможності батька дитини сплачувати аліменти в заявленому до подальшого стягнення розмірі.

Позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Білей С.В., оскаржила рішення суду в частині відмови в первісному позові як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

Суд першої інстанції не взяв до уваги факти і обставини, які впливають на суть справи, а саме, щодо покращення матеріального становища відповідача. Зокрема, з досягненням повноліття його сина, 2004 р.н., відповідач не сплачує аліменти на його утримання, а доказів його утримання на період навчання у справі немає.

Перебування на утриманні відповідача непрацездатної дружини також не доведено, в справі відсутні докази перебування її у декретній відпустці.

Суд безпідставно взяв до у ваги твердження відповідача про те, що наявність автівок була врахована судом при постановленні Мукачівським міськрайонним судом рішення від 13.04.2020, позаяк у ньому відсутні будь які відомості про наявність у відповідача автомобілів. Крім того, відповідач продав автомобілі, що свідчить про отримання ним доходу, тобто його майновий стан покращився.

У 2021 році відповідач отримав дохід у розмірі 72000,00 грн, що також свідчить про покращення його матеріального становища. Відповідач без зайвих вагань оплатив проведення дорогої молекулярно-генетичної експертизи.

Отже, відповідач спроможний нести витрати на утримання дитини у більшому розмірі, ніж 1200,00 грн щомісяця.

Оскільки суд неправильно застосував положення ст.ст. 182, 192 СК України та інші норми законодавства, ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в оскарженій частині та задовольнити первісний позов.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію протилежної сторони не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не дає оцінки судовому рішенню в частині, в якій воно не оскаржується, та бере до уваги пов`язані факти і обставини остільки, оскільки це необхідно для розгляду справи за апеляцією (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст. 2 ч.ч. 1, 2, ч. 3 п.п. 1, 6, ст. 4 ч. 1, ст. 10 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України:

загальними засадами цивільного законодавства є: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави;

суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі;

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність;

кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

обов`язок доказування позову лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва серії НОМЕР_1 про народження дитини, виданого 29.09.2018 Мукачівським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області (а.с. 5).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.04.2020 у справі № 303/1064/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200,00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2020 і до досягнення ним повноліття (а.с. 11-12).

Дитина перебуває на утриманні та вихованні матері, паспортними даними та іншими документами і матеріалами справи підтверджується, що сторони зареєстровані та проживають нарізно: позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9), відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24, 38).

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження № 61955045, ОСОБА_2 отримує доходи від податкового агента та є самозайнятою особою, що підтверджується інформацією, наданою ДФС України від 10.08.2022 за № 143001532 та № 143001519 по (а.с. 6, 7).

Згідно з отриманими у виконавчому провадженні № 61955045 даними за ОСОБА_2 зареєстровані автомобілі: марки Volkswagen Passat, 2012 року випуску, д/н НОМЕР_2 ; марки ВАЗ 21104 1.6 V16, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_3 (а.с. 8).

09.08.2019 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 , зареєстрований у Мукачівському МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 430, у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 (а.с. 31, 32).

За даними податкової декларації про майновий стан і доходи у 2021 році ОСОБА_2 отримав дохід фізичної особи-підприємця у розмірі 72500,00 грн, з якого сплачено 13050,00 грн податку на доходи фізичних осіб та 1087,50 грн військового збору (а.с. 33-34).

У суді першої інстанції ОСОБА_2 заперечував проти первісного позову, наводив обставини, що в подальшому були покладені в обґрунтування зустрічного позову (а.с. 29-30). Крім того, зазначав, що він є фізичною особою-підприємцем, його дохід за 2021 рік склав 72500,00 грн, з яких сплачено податок у розмірі 13050,00 грн, військовий збір 1087,50 грн та єдиний внесок 15950,00 грн. Він одружений з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_8 , дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до осягнення нею трирічного віку. На його утриманні перебувають ще двоє синів: неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і повнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який продовжує навчання.

Твердження позивачки про наявність у нього банківських рахунків є перебільшеним, інформація щодо наявності доходів на цих рахунках відсутня. Автомобілі, які зареєстровані за ним, давно відчужені іншим особам. До того ж, вони були зареєстровані за ним і на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, отже не є такими, що набуті ним після ухвалення рішення про стягнення аліментів, що свідчило б про покращення його майнового стану. Позивачка не повідомила суд про свої доходи, перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, однак, незважаючи на це він продовжує належним чином сплачувати аліменти.

Відтак сума аліментів, яка присуджена до стягнення з нього на користь позивачки, є достатньою.

Інших, окрім наведених вище, доказів у частині, що стосується аліментів, сторони суду першої інстанції не подавали, як не надавали такі й апеляційному суду.

Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Регулювання сімейних відносин здійснюється СК України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми за відповідних умов регулюються також нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.ст. 1, 2, 7, 8 СК України, ст. 3 ЦК України).

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:

зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);

поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);

забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ст. 6 ч. 2);

докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);

визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);

визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом (ст. 31 ч. 1);

жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

Відповідно до Конституції України, норм СК України, які узгоджуються з приписами Конвенції про права дитини:

кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);

мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);

той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, матеріальне утримання дітей є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Розмір прожиткового мінімуму у 2020 році для дитини віком до 6 років становив від 1779,00 грн до 1921,00 грн, у 2022 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить від 2100,00 грн до 2272,00 грн, у 2023 році для дитини віком до 6 років становить 2272,00 грн, з 01.01.2024 для дитини віком до 6 років становитиме 2563,00 грн, для дітей віком від 6 до 18 років становитиме 3196,00 грн. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає.

Із часу стягнення аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.04.2020 у справі № 303/1064/20 і до моменту пред`явлення матір`ю дитини позову про збільшення розміру аліментів сплив достатньо значний час, а обставини, що мали значення для визначення розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися.

Пред`явивши вимогу про збільшення розміру стягуваних із відповідача на утримання сина аліментів до суми у 5000,00 грн щомісячно позивачка послалася на об`єктивне зростання витрат на утримання, виховання та розвиток дитини, на зміну матеріального становища відповідача, старший син якого досяг повноліття, на наявність у відповідача доходів, транспортних засобів тощо. Втім, при вирішенні позову підлягають врахуванню й інші обставини, що мають істотне значення в спорі.

У судовому засіданні було встановлено та не було спростовано позивачкою, що у відповідача виникли обставини, які прямо впливають на спроможність сплачувати аліменти, впливають на визначення їх розміру. Необхідність для відповідача брати безпосередню участь в утриманні та матеріальному забезпеченні нової сім`ї, в тому числі, народженої в шлюбі дитини, ґрунтується на законі, відповідає змісту прав і обов`язків подружжя, моральним засадам суспільства і сумнівів не викликає.

Поряд із цим, правильними по суті є твердження позивачки стосовно зростання з віком потреб дитини, що, своєю чергою, тягне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо. Такі обставини є загальнозрозумілими. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

Самі по собі факти укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому дитини, а також наявність інших дітей не звільняють його від обов`язку надавати утримання дитині, яка народилася в нього з позивачкою, не є безумовними підставами для відмови позивачці у збільшенні розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дитини, для цього зміна матеріального становища платника аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що унеможливлює по суті сплату аліментів в збільшеному розмірі. Ці обставини підлягають належному доказуванню.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 посилався на те, що утримує ще двох синів: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який продовжує навчання. Проте, відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували як наявність у нього цих дітей, так і їх утримання. Докази щодо утримання дружини ОСОБА_10 та/або її непрацездатності суду теж не надавалися. У цьому зв`язку слід враховувати й те, що на відміну від імперативного обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитину обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не є безумовним і пов`язується з наявністю для того відповідних підстав і умов (ст. 199 ч.ч. 1, 2, ст. 200 ч.ч. 1, 2 та інші норми СК України). Тож утримання неповнолітньої дитини має відповідний пріоритет.

Твердження ОСОБА_1 про покращення матеріального становища ОСОБА_2 через наявність у нього транспортних засобів не є належним чином доведеним, оскільки відомостей про час реєстрації транспортних засобів за ОСОБА_2 у справі немає. Водночас не доведене і твердження ОСОБА_2 про відсутність у нього транспортних засобів, про які йдеться, про їх продаж, оскільки доказів їх відчуження встановленим законом порядком, зняття автомобілів з реєстрації він не надав, тож володіння ним транспортними засобами презюмується, а відтак передбачається і спроможність їх утримувати, нести відповідні витрати тощо.

ОСОБА_2 вказував, серед іншого, і на сплату ним у 2021 році єдиного внеску в сумі 15950,00 грн, однак, ця сума в податковій декларації не зазначена, інші документи про сплату податків і обов`язкових зборів суду не надавалися.

У контексті обставин, що мають значення в спорі, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_2 є молодою, працездатною особою, будь-яких даних про вади здоров`я чи інші об`єктивні перешкоди для його трудової діяльності немає, він є приватним підприємцем, здійснює господарську діяльність і немає об`єктивних перешкод для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїй спільній із ОСОБА_1 . Наявні в справі докази і матеріали, її фактичні обставини вказують на спроможність ОСОБА_2 надавати необхідне грошове утримання для цієї дитини. Доказів протилежного в справі немає.

Тож матеріальне становище одержувача аліментів і дитини з одного боку, та платника аліментів з іншого боку як одні з умов, із якими пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, у позивачки ОСОБА_1 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини. Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини не заперечується по суті й батьком дитини, який вказував, що надавав позивачці кошти на утримання дитини в розмірі від 1000,00 грн до 2500,00 грн, виконував свій батьківський обов`язок і рішення суду про сплату аліментів. У сукупності з наявними матеріалами це додатково вказує на фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дитині.

Проте, матеріальне становище позивачки змінилося не в такій мірі, що може мати наслідком збільшення стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини до заявленого розміру. Позивачка ОСОБА_1 не наводила по суті в заяві підстав, за наявності яких можуть реально виникнути умови для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів до суми у 5000,00 грн на місяць, і не довела наявності таких підстав, не навела відповідного обґрунтування. Відповідні доводи позову ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Таким чином, обидві сторони не враховували повною мірою вимоги закону та обставини, що мають істотне значення в спорі, не надали на повне підтвердження своїх позицій у справі докази.

Разом із цим, із рішенням суду першої інстанції про повну відмову в первісному позові погодитись неможливо, позаяк воно не враховує необхідність забезпечення найкращих інтересів дитини, на що дитини має право, а її батьки щодо цього мають відповідні обов`язки. Рішення суду суперечить наведеним нормам закону.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, його половини чи іншої частини, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, реалій життя в Україні, які існують на час виникнення і вирішення спору, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі 2400,00 грн щомісячно на дитину узгоджуватимуться з вимогами закону, протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дитини, покриватиме суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Такий розмір аліментів не перевищуватиме мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, водночас удвічі збільшить розмір раніше стягнутих аліментів, забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., відповідатиме інтересам дитини, моральним засадам суспільства та принципам добросовісності і справедливості також вирішення питання про аліменти на дитину відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції про відмову в первісному позові скасувати, цей позов задовольнити частково, змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_11 збільшивши їх до 2400,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково,

рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 червня 2023 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів скасувати,

цей позов задовольнити частково, змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 квітня 2020 року у справі № 303/1064/20 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надалі стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2400,00 грн (дві тисячі чотириста гривень 00 коп.), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

За результатом розгляду справи стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в сумі 1234,64 грн, з яких 493,86 грн судового збору, пов`язаного з розглядом справи в суді першої інстанції, 740,78 грн судового збору, пов`язаного з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді