Справа № 513/274/23
Провадження № 2/513/134/23
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., за участю секретаря судового засідання Гінкул Т.І., представника позивачки адвоката Парапір М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Парапір Михайла Петровича до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
у лютому 2023 року представник позивачки адвокат Парапір М.П. звернувся до суду з позовом в інтересах позивачки ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:
змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням Саратського районного суду Одеської області № 513/382/16-ц від 31 травня 2016 року;
стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши розмір аліментів у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що судовим рішенням від 31 травня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 800 гривень щомісячно, починаючи з 14 квітня 2016 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка звернулась до виконавчої служби із заявою про примусове виконання зазначеного рішення, відкрито виконавче провадження та на підставі рішення суду стягуються аліменти.
На цей час розмір аліментів, стягнутих зазначеним рішенням суду є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки збільшились потреби у розвитку, навчанні, вихованні.
Представник позивача зазначив, що матеріальне становище відповідача значно покращилось, але він приховує свою реальну заробітну плату і сплачує аліменти в мінімальному розмірі. Відповідач перебуває на військовій службі, отримує гідну заробітну плату, є здоровою, працездатною людиною, тому має забезпечити дитині достойний рівень життя.
Ухвалою Саратського районного суду від 27 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.23).
Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано інформацію щодо перебування відповідача на військовій службі у Збройних Силах України (а.с.45).
30 травня 2023 року до суду найшла інформація на виконання ухвали суду (а.с.63-64).
Представник позивачки адвокат Парапір М.П. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідачу ОСОБА_2 судові виклики надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судові виклики на 18 травня 2023 року на 10:00 годину та на 19 червня 2023 року на 10:00 годину відповідач отримав, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.54, 65). Судовий виклик на 05 липня 2023 року на 09:30 годину повернувся з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.73).
За положеннями ст.280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши представника позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.9).
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Саратського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року. Після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище ОСОБА_4 (а.а. 10).
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року №513/382/16-ц, яке набрало законної сили 15 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 800 гривень щомісячно, починаючи з 14 квітня 2016 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

01 липня 2016 року на підставі зазначеного рішення суду судом видано виконавчий лист.

Згідно з розрахунком заборгованості за аліментами, який здійснено державним виконавцем Саратського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), станом на 04.11.2022 року розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 становив 11532,84 гривні (а.с.15).

Позивачка ОСОБА_5 працює продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_6 з 25.08.2022 року, що підтверджується довідкою від 02.11.2022 року за № 2. Розмір її заробітної плати становить: за серпень 2022 року - 1421,74 гривень, за вересень 2022 року - 6540 гривень, за жовтень 2022 року - 6700 гривень (а.с.13).

Відповідно до інформації та витягу з наказу від 03.03.2022 року № 8 Ізмаїльського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) ОСОБА_2 , 1991 року народження, призваний на військову службу по мобілізації з 03.03.2022 року та направлений до Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 63-64).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 цієї ж Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи, що матеріальний стан відповідача з часу ухвалення рішення суду від 31 травня 2016 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини покращився, тому що відповідач з 03.03.2022 року проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , регулярно отримує гідну заробітну плату; раніше визначений судом розмір аліментів в сумі 800 гривень є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку, з урахуванням положень законодавства щодо права одержувача аліментів вирішувати в судовому порядку питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, присуджених з відповідача за рішенням Саратського районного суду від 31 травня 2016 року. Суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам дитини, забезпечувати право дитини на рівень життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 4000 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 10.11.2022 року та квитанцією № 3/23 від 24.03.2023 року (а.с. 16-18, 74).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 150, 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 133. 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , визначений рішенням Саратського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року у справі № 513/382/16-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року у справі № 513/382/16-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 02 вересня 2013 року Саратським РС ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Парапір Михайло Петрович, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю № 578 від 23 грудня 1996 року, видане Радою адвокатів Одеської області, місце реєстрації: 68243, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Крива Балка, вул. Річна, 75.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на службі у Збройних Силах України у ВЧ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 08 листопада 2007 року Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя А. І. Бучацька