Справа № 372/6483/23
Провадження № 2-з-103/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву представника заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до суду, оскільки в майбутньому має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності. У вказаній заяві просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 : вчиняти будь-які дії, пов`язані із провадженням господарської діяльності на території земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0037 та в розташованому на ній житловому будинку; вчиняти будь-які дії, щодо вивезення, пошкодження, знищення будь-якого майна, рухомого та нерухомого, в тому числі спорядження і приладдя для виробництва, що знаходиться на території вказаної земельної ділянки та будинку; зборони іншим особам, крім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувати, мешкати, постійно або тимчасово, на території вказаної земельної ділянки та в розташованому на ній житловому будинку.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шлюбні відносини припинені, в зв`язку з чим шлюб розірвано на підставі рішення суду. За час перебування у шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було набуте майно, яке наразі не поділено між сторонами. Згоди щодо його поділу не досягнуто. Саме тому ОСОБА_1 має намір подати позов про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя.

До такого майна, серед іншого, відноситься земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0037, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення: будівництво, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На цій земельній ділянці також розташований житловий будинок, будівництвом якого займалась ОСОБА_1 , за її особисті кошти. Однак вказаний будинок не введений в експлуатацію. ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем з 2020 року, основний вид діяльності: виробництво дорожніх виробів, сумок, лимарно-сідельних виробів зі шкіри та інших матеріалів. Не зважаючи на те, що земельна ділянка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а сам будинок є об`єктом житлової нерухомості, ОСОБА_3 систематично вчиняє протиправні дії щодо користування земельною ділянкою :02:002:0037 та зазначеним житловим будинком, а саме порушує санітарні, екологічні норми, в тому числі порушує норми закону щодо використання найманої праці.

Так, ОСОБА_3 перевіз виробниче спорядження і приладдя до житлового будинку та розпочав виробничу діяльність безпосередньо у підвальному приміщенні житлового будинку.

Тобто, зазначені вище факти і обставини прямо свідчать про нецільове використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0037, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконну експлуатацію житлового будинку, що розташований на цій землі, що є прямим результатом дій ОСОБА_3 .

Отже, у випадку не застосування заходів забезпечення позову в подальшому це може призвести до істотного ускладнення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 має намір звертатись до суду із позовом про поділ майна колишнього подружжя

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 922/1583/23, від 26.09.2023 у справі № 911/1518/22.

Водночас вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

До того ж, за обставин звернення з позовом саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22).

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

Верховний Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Проаналізувавши зміст заяви, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом майбутнього спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову в частині вжиття заходів шляхомзаборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, пов`язані із провадженням господарської діяльності на території земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0037, за адресою: АДРЕСА_1 та в розташованому на ній житловому будинку, та вчиняти будь-які дії, щодо вивезення, пошкодження, знищення будь-якого майна, рухомого та нерухомого, в тому числі спорядження і приладдя для виробництва, що знаходиться на території вказаної земельної ділянки та в розташованому на ній житловому будинку, підлягає задоволенню, оскільки, ОСОБА_1 доведено, що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення позову.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам, крім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувати, мешкати, постійно або тимчасово, на території земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0037, за адресою: АДРЕСА_1 та в розташованому на ній житловому будинку, суд зазначає наступне.

Вказаний вид забезпечення позову суд розцінює як втручання у приватне життя, зокрема, ОСОБА_3 , у зв`язку із чим не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині заяви.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди майбутньому відповідачу, а також відсутність обставин визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 157, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти будь-які дії, пов`язані із провадженням господарської діяльності на території земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0037, за адресою: АДРЕСА_1 та в розташованому на ній житловому будинку.

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РПОКПП НОМЕР_1 , вчиняти будь-які дії, щодо вивезення, пошкодження, знищення будь-якого майна, рухомого та нерухомого, в тому числі спорядження і приладдя для виробництва, що знаходиться на території земельної ділянки з кадастровим номеромб :02:002:0037, за адресою: АДРЕСА_1 та в розташованому на ній житловому будинку

В іншій частині відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_2 адреса для листування: АДРЕСА_3 ).

Боржник: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Копію ухвали направити сторонам для відома, компетентним органам для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Звернути увагу заявниці, що відповідно до вимог ч.4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч.13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2)повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Суддя Г.В.Висоцька