Справа № 643/1168/23
Провадження № 2/643/492/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О.О.

за участю секретаря судового засідання Ткачова Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Рєзанова А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скиба Тетяна Володимирівна, про визначення додаткового. строку для подання заяви на прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом у якому просить визначити йому додатковий строк, терміном в 1 (один) місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних зазначено, зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харкові померла мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка за життя заповіла йому все належне їй майно. Шестимісячний строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини мав сплинути 22.05.2022. Разом з цим, 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф в Україні, введений воєнний стан, під час дії якого особливості спадкування було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України №164 від 28 лютого 2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Тобто, з урахуванням цих змін, строк для подання заяви про прийняття спадщини мав сплинути 23.09.2022. У зв`язку з тим, що м. Харків перебувало у зоні активних бойових дій позивач на початку березня 2023 року виїхав з міста Харкова до міста Львова, де 27.05.2022 року став на облік, як внутрішньо переміщена особа. З березня 2022 року по лютий 2023 року позивач до м. Харкова, не повертався з міркувань власної безпеки, та увесь час проживав у місті Львові, при цьому у нього були відсутні документи необхідні для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини. У подальшому позивач захворів на коронавірус (COVID-19), та як наслідок у нього загострилися інші побічні хвороби, а саме хвороба серця та набряк ніг. Термін хвороби на коронавірус та інших, спричинених ним захворювань, тривав понад три місяці до стану відносного видужання та спроможності переїзду до м. Харкова. Повернувшись додому, позивач відразу ж звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Оскільки на час відкриття спадщини в Україні розпочалася військова агресія російської федерації проти України, позивач виїхав з м. Харкова, що на той час перебував в районі проведення воєнних (бойових) дій, до міста Львова, а згодом захворів на короновірус та інші хвороби та тривало лікувався, тому з цих причин не міг своєчасно звернутися до нотаріуса у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 21.02.2023 відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження. Встановлено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, письмових пояснень.

Ухвалою суду від 21.04.2023 витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скиби Т.В. копію спадкової справи №2/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового засідання.

До суду 04.05.2023 надійшов відзив у якому представник відповідача просив поновити строк для подання відзиву на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник зазначив, що позивач мав строк для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини до 22.09.2022 з урахуванням вимог п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164. Проте позивач звернувся до нотаріуса лише 09.02.2023, тобто з пропуском вказаного строку, посилаючись як на поважну причину пропуску строку для звернення - введення в Україні воєнного стану, активні бойові дії у місті Харкові, необізнаністю щодо строку процесуальних дій та порядку прийняття спадщини, відсутністю документів.

Наведені позивачем обставини представник відповідача вважає неповажними. В обґрунтування своєї позиції посилається на п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», лист вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», постанову Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №691/481/18, постанову Верховного Суду від 12.04.2021 у справі №589/1863/13-ц, постанови Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №420/1813/19, постанову від 17.12.2021 у справі №369/6254/19, від 27.06.2022 у справі №202/1188/19, від 26.10.2022 у справі №522/17925/16.

Представник відповідача додав, що після смерті ОСОБА_3 від 22.11.2021 та до початку повномаштабної військової агресії російської федерації проти України, 24.02.2023, позивач, протягом тривалого часу (близько 3 місяців) не вживав жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини. Чинним законодавством не передбачено обов`язку спадкоємця надавати нотаріусу свідоцтво про смерть за заповітом включно разом із відповідною заявою про прийняття спадщини, в умовах воєнного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Позивачем не надано доказів неможливості направлення письмової заяви про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку. Рішення у цій справі суттєво впливає на майнові права Харківської міської ради.

Представник позивача 09.05.2023 подав відповідь на відзив у якій просив відмовити відповідачу у поновленні строку на подання відзиву у справі та задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачам 27.02.2023. Посилання представника відповідача на те, що у період військового стану відсутній вільний доступ до приміщень Харківської міської ради, робітників перевели на дистанційну роботу, та через це уповільнився документообіг, вважав необґрунтованими та недоведеними, оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин представником не надано. У відзиві відповідач виокремлює необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, називаючи її неповажною обставиною пропуску строку на прийняття спадщини, однак, таке обґрунтування позовних вимог у позові взагалі відсутнє. Необґрунтованими є доводи представника відповідача щодо неприйняття ОСОБА_4 спадщини протягом 3-місцяного строку після смерті матері, оскільки він не міг передбачити настання збройної агресії російської федерації проти України, що розпочалась 24.02.2023, та вважав за можливе прийняти спадщину протягом усього 6 місячного строку, який спливав 24.05.2023, тому дані доводи вважав безпідставними. Зазначив, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити певну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків, проте позивачем надані інші докази, такі як довідка ВПО про вибуття з м. Харкова, медичні документи щодо перенесеного захворювання на КОВІД-19 та інших захворювань, спричинених цим захворюванням, у період перебігу простроченого строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, відповідачем у відзиві не висловлено жодних міркувань щодо наданих доказів, їх допустимості, достовірності та достатності, у тому числі щодо наявності заповіту на користь ОСОБА_4 , які мають виключне значення щодо предмету спору, а посилання відповідача на позиції висвітлені у постановах Верховного Суду України вважав недоречними, оскільки судова практика у спірних правовідносинах була сформована у мирний час.

Враховуючи наявність поважних причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а також свободу заповіту померлої, як фундаментальний принцип спадкового права, представник позивача зазначив, що є всі підстави для задоволення даного позову.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Додав, що у зв`язку з безпековою ситуацією в Україні перш за все вважав за необхідне зберегти своє життя та здоров`я, також своїх рідних, а тому виїхав у більш безпечне місце, а саме до м. Львова. При цьому у серпні 2022 у нього сильно набрякали ноги він проходив курс лікування, потім захворів на коронавірус. Війна та хвороби відклали більшість життєвих питань на другий план, проте, як тільки виявилась змога він відразу звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, яку йому заповіла його мати.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні даного позову з огляду на відсутність у позивача об`єктивних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Від третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скиби Т.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 25 листопада 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Позивач у справі є сином померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_3 на дану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.11.2001, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Парфенковою І.В., зареєстрованому в реєстрі за № 1209.

Реєстрація квартири АДРЕСА_1 проведена КП «Харківське міське бюро технісної інвентаризації» на праві власності за ОСОБА_3 , про що 06.11.2001 у реєстровій книзі вчинено запис за реєстровим №П-5-12177.

На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту.

ОСОБА_3 на випадок смерті зробила розпорядження: все належне їй майно, де б воно було, з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй за законом та на що за законом вона матиме право, заповідає ОСОБА_1 , а у разі його смерті раніше неї чи відмови його від спадщини - ОСОБА_5 , що підтверджується заповітом від 03.11.2001, посвідчений приватним Харківського міського нотаріального округу Парфенковою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1210.

Постановою від 09.02.2023 року №1/2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скибою Т.В. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зазначено на пропуск 6 місячного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду.

Із змісту дослідженої копії спадкової справи №2/2023, що заведена 09.02.2023, після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач, син померлої. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інші спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводились, наявна інформація про чинний Заповіт за реєстровим №1210 від 03.11.2001

Тобто з матеріалів спадкової справи слідує, що заповіт померлої ОСОБА_3 є дійсним, після її смерті спадщину ніхто не прийняв, а позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері, у зв`язку тим, що він в установлений ст.1270 ЦК України строк не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а згідно частини 3 ст.1268 ЦК України, місце проживання ОСОБА_1 не було зареєстроване разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, суди відкривають провадження у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищезазначене, належним відповідачем у даній справі є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, оскільки спадщину ніхто не прийняв.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із ст. 1221 ЦК України (у редакції Закону, яка діяла на момент відкриття спадщини) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-1486цс15, яка передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку в Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 та Постанові Верховного суду України від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Позивач, зазначаючи про причини пропуску ним строку прийняття спадщини, вказує на воєнний стан в Україні, складну безпекову ситуацію, зокрема у м. Харкові, яке є місцем відкриття спадщини, та вимушений у зв`язку з цим переїзд до м. Львова, відсутністю документів, які необхідні для подачі заяви для прийняття спадщини, постійними проблеми із здоров`ям.

Причини пропуску вказаного строку через розлади здоров`я, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини.

Так, загальновідомим є факт того, що 24.02.2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який був продовжений наступними Указами Президента України і триває до цього часу.

Як вбачається з «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затверджених наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 №309, територія Харківської міської територіальної громади з 24.02.2022 по теперішній час належить до території можливих бойових дій.

Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор.

У даному контексті слід врахувати той факт, що представника відповідача, як на основну причину пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, посилається на військову агресію російської федерації проти України, та пов`язані з цим наслідки. При цьому обґрунтування позовних вимог даними обставинами представник відповідача вважає неістотними, оскільки позивач перебував далеко від місця проведення активних бойових дій і мав можливість подати нотаріусу заяву у встановлений законом строк, однак з такими твердженнями суд погодитись не може.

Відповідно до довідки №1333- позивач 27.05.2022 позивач був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_3 .

На переконання суду, введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова у період з 24.02.2022 і по сьогоднішній день, що є загальновідомою обставиною, виїзд позивача у безпечне місце з метою збереження свого життя та здоров`я, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері за місцем її відкриття.

Також суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у редакції від 06.03.2022 установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється (п.3).

У подальшому 24.06.2022 було внесено зміни до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та викладено в такій редакції: установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що був обізнаний про те, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, а тому мав правомірні очікування, що може прийняти спадщину до 22.09.2022, однак не зміг цього зробити оскільки у серпні 2022 року у нього почали сильно набрякати ноги, він проходив відповідне лікування під час якого захворів на коронавірус, внаслідок чого загострились і супутні хвороби.

Такі доводи позивача, з огляду на його вік, не викликають у суду сумніву, дана обставина також не піддавалась сумніву і представником відповідача.

Більше того, з наявної матеріалах справи медичної документації вбачається, що 27.10.2022 у позивача підтверджено захворювання на коронавірус. 09.11.2022 позивачу поставлено діагноз лімфостаз обох ніг, гіпертонічна хвороба серця другого ступеню, рекомендовано огляд лікаря кардіолога та терапевта. 10.11.2022 лікарем кардіологом позивачу поставлено діагноз: стенокардія ФК-ІІ, атеросклеротичний склероз, СН Ііа з гіпертензією. Також у листопаді 2022 ОСОБА_1 проходив обстеження серця, сканування вен нижніх кінцівок.

Наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а обставини, на які в обґрунтування заперечень проти позову посилається представник відповідача, не спростовують наявності підстав для задоволення позовних вимог заявника.

При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати «свободу заповіту» як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17). Під свободою заповіту слід розуміти, в тому числі, право заповідача на визначення майбутньої юридичної долі свого майна на свій розсуд.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17.

Із вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12.09.2018 у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25.03.2020 у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини.

При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.

Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).

Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.

Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги.

Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади.

Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить й ідеології справедливості.

Таким чином, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця майна ОСОБА_3 , а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд відповідно до положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України дійшов висновку, що наявні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76 - 82, 89, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скиба Тетяна Володимирівна, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, терміном в 1 (один) місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Харківська міська рада, місцезнаходження: 61030, м. Харків, майдан Конституції, 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04059243.

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скиба Тетяна Володимирівна, місцезнаходження: 61105, м. Харків, вул. Киргизька, 19-а;

Повний текст судового рішення складено 30.06.2023.

Суддя: О.В. Осадчий