справа № 940/919/22 головуючий у суді І інстанції Мандзюк С.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Тетіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення запису про батька дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив виключити запис про нього, як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 23 червня 2020 року № 9.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 23 червня 2020 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За рік до реєстрації шлюбу у сторін вже були відносини, хоча не було постійного проживання. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 . Позивач був впевнений, що ОСОБА_5 є його рідним сином, про що запевняла його відповідач. У свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьком дитини записаний позивач ОСОБА_1 . У 2022 році у сторін погіршилися відносини, виникали постійні сварки та суперечки. Влітку, при розмові, відповідач обмовилась позивачу про те, що ОСОБА_5 ніколи не був його біологічним сином, а зачатий від іншого чоловіка. За таких обставин, позивач просить виключити запис про своє батьківство з актового запису про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, викладені ним у позовній заяві та зазначає, що суд визнав доведеним відповідачем, що при реєстрації себе батьком дитини ОСОБА_5 позивач знав, що не є його біологічним батьком, оскільки вона нібито давала послідовні пояснення і чітко називала дати. Однак, як вбачається з пояснень відповідача, в грудні 2019 року, коли вона дізналась про свою вагітність і перебувала в лікарні, вона повідомила позивача про свою вагітність. Разом з тим, в останньому засіданні відповідач повідомила, що вони почали спілкуватись з позивачем з січня 2020 року. Однак, суд першої інстанції не надав оцінки суперечливим поясненням відповідача і не з`ясував чому вона змінила свої пояснення. Крім того, суд першої інстанції надав неправильну оцінку показам свідків. Так, суд вказав, що зазначені відповідачем обставини підтверджені поясненнями свідків. Однак, жоден свідок не підтвердив, що відповідач знає, що він не є батьком дитини. Свідки навпаки підтвердили що в 2019 році ОСОБА_6 з ОСОБА_7 зустрічались, хоча остання це заперечувала в своїх поясненнях, також свідки підтвердили, що жодного разу не чули від ОСОБА_6 , що ОСОБА_5 не його дитина, і що він відносився до ОСОБА_5 , як батько до дитини. Суд першої інстанції взагалі не надав оцінки поясненням позивача, а саме, що останній повідомив суд про те, що познайомились вони з відповідачем років чотири назад, а в період до вагітності ОСОБА_7 вони зустрічались регулярно і мали інтимні стосунки. Також пояснив, що він забирав дитину з пологового будинку, уклав шлюб з відповідачем та не знав, що ОСОБА_5 не його син.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на аналогічні обставини, викладені нею у відзиві на позову заяву та зазначає, що рішення суду є обґрунтованим та відповідає чинному законодавству, а, відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 05 жовтня 2022 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 23 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 99. Запис відомостей про батька ОСОБА_1 здійснено на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства від 23 червня 2020 року (а. с. 88-89).

23 червня 2020 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , про що складено відповідний актовий запис № 32, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а. с. 5).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 при реєстрації себе батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знав, що він не є біологічним батьком цієї дитини.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (згідно із частиною п`ятою статті 136 СК України).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).

Згідно із пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.

Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 127/25686/17 (провадження № 61-43951св18), від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц (провадження № 61-38660св18), від 22 грудня 2020 року у справі № 127/25686/17 (касаційне провадження № 61-13452св19), від 05 лютого 2021 року в справі № 615/483/20 (касаційне провадження № 61-17337св20).

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Посилаючись на ст. 136 СК України, ОСОБА_1 просив виключити запис про нього, як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 23 червня 2020 року № 9.

Позивач вказує, що дізнався про те, що ОСОБА_4 не є його біологічним сином зі слів дружини - відповідача ОСОБА_3 вже в 2022 році.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_3 визнала, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком її сина ОСОБА_5 , що у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі №172/1206/21.

При цьому, відповідач заперечила ту обставину, що при реєстрації себе батьком дитини, ОСОБА_1 не знав, що він не є біологічним батьком ОСОБА_5 .

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач при реєстрації себе батьком дитини знав, що він не є його біологічним батьком чи за обставинами справи не міг не знати.

Суд першої інстанції посилався на чіткі та послідовні пояснення відповідача, яка прив`язувала події знайомства, спілкування та спільного проживання з позивачем ОСОБА_1 з конкретними датами.

Разом з тим, відповідні пояснення відповідача, які не підтверджені жодними іншими доказами, не можуть підтверджувати факту обізнаності позивача на момент реєстрації себе батьком про те, що ОСОБА_4 не є його біологічним сином. Відповідач в даному випадку є заінтересованою особою щодо відмови у задоволенні позову, а, відтак, може використовувати, викладати та співставляти факти на власний розсуд. Однак, в будь-якому разі, повідомлені відповідачем факти є лише її поясненнями, які в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України підлягають доказуванню на загальних підставах.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції зокрема вказує про те, що пояснення відповідача підтверджуються показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Однак, зазначені покази не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки покази свідків ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, яких не було допитано в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЦПК України, якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи доведено факт відсутності кровного споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не спростовано необізнаності позивача під час реєстрації дитини, що він не є його біологічним батьком, є підстави до задоволення позовних вимог та виключення відомостей про позивача, як батька дитини з актового запису про її народження.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з прийняттям постанови по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивач сплатив 992 грн. 40 коп. судового збору. При подачі апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 488 грн. 60 коп. В загальному розмірі позивачем сплачено 2 481 грн. судового збору.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 14 червня 2023 рокускасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Тетіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення запису про батька дитини задовольнити.

Виключити запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, складеного Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 23 червня 2020 року за № 9.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.