Справа № 199/8181/20
(2/199/52/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Свержевської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторно (транспортного) страхового бюро України, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторно (транспортного) страхового бюро України, Державної Казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що 01.12.2017 о 01 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Калиновій Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності та на регульованому перехресті з вул. Янтарна, під час проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda 3», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул. Янтарній.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Вину ОСОБА_2 (інспектора роти № 8 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Дніпрі, який має спеціальне звання лейтенанта поліції), у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.01.2018 року у справі №199/9797/17.

Цивільно-правова відповідальність Департаменту патрульної поліції, як власника транспортного засобу Toyota Prius, 11 730, була застрахована у ПрАТ "Київський страховий дім", ліміт відповідальності за матеріальну шкоду 100 000,00 грн., без франшизи.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Департаменту патрульної поліції, як власника транспортного засобу Toyota Prius, 11 2730, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», за полісом №АК7801805, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого 10000,00 гривень, франшиза 0,00 гривень, тому позивач 07.12.2017 року звернулася із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до страхової компанії.

Відповідно до звіту №15-D/44/8 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 10.09.2018 року, вартість збитків, завданих власнику автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП, становить 94 324,38 грн..

16.01.2018 року позивач звернулася до голови Правління ПАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи, зазначені у ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Утім, страхове відшкодування виплачено не було, оскільки з`ясувалося, що загальними зборами акціонерів ПАТ «Київський страховий дім» від 10.08.2018 року прийнято рішення про припинення ПАТ «Київський страховий дім» шляхом ліквідації, у зв`язку з чим позивач 12.09.2018 року зверталася до ліквідатора ПАТ «Київський страховий дім» із заявою про включення її до реєстру кредиторів.

Станом на теперішній час, ПАТ «Київський страховий дім» страхове відшкодування не виплачено.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, із урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд солідарно стягнути із Департаменту патрульної поліції, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторно (транспортного) страхового бюро України, Державної Казначейської служби України матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 94324,38 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції надав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Департаменту патрульної поліції, як власника транспортного засобу Toyota Prius, 11 2730, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», за полісом №АК7801805, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого 10000,00 гривень, франшиза 0,00 гривень.

Відтак, враховуючи, що сума зазначених позивачем збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повністю покривається передбаченим у відповідному страховому полісі розміром страхового відшкодування, обов`язок із відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, покладений на страховика відповідно до умов укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Покладання ж обов`язку із відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Представник відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що виплата за страховика банкрута може бути здійснена МТСБУ за наступних умов: визнання Господарським судом м.Києва страховика банкрутом та виключення його з ЄДРПОУ; вимога особи, яка має право на отримання відшкодування, включена до затвердженого судом реєстру кредиторів; особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, не здійснено виплату, що підтверджується ліквідаційним балансом, затвердженим Господарським судом. Утім, на даний час страхова компанія ПАТ «СК Київський страховий дім» не ліквідована.

Враховуючи вищевикладене, у МТСБУ відсутні підстави для здійснення регламентної виплати із фонду захисту потерпілих, тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Мезенцева Л.І. надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила провести без її та позивача участі.

Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій заперечував проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просив провести за його відсутності.

Представники відповідачів Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторно (транспортного) страхового бюро України та Державної Казначейської служби України, у судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2017 о 01 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Калиновій Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності та на регульованому перехресті з вул. Янтарна, під час проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda 3», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул. Янтарній.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Вину ОСОБА_2 (інспектора роти № 8 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Дніпрі, який має спеціальне звання лейтенанта поліції), у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.01.2018 року у справі №199/9797/17 (т.1,а.с.86).

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1, а.с. 19).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Департаменту патрульної поліції, як власника транспортного засобу Toyota Prius, 11 2730, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», за полісом №АК7801805, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого 10000,00 гривень, франшиза 0,00 гривень.

07.12.2017 року позивач звернулася до ПАТ "Київський страховий дім" із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою (т.1,а.с.87).

Також, 16.01.2018 року позивач звернулася до ПАТ "Київський страховий дім" із заявою про виплату страхового відшкодування(т.1, а.с 40).

05.07.2018 року членство ПАТ "Київський страховий дім" у МТСБУ припинено.

Відповідно до звіту №15-D/44/8 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 10.09.2018 року, вартість збитків, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП, становить 94 324,38 грн. (т.1, а.с.29-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У ст. 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Разом із тим, в Україні діє інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Питання пов`язані з даним видом страхування регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням винною особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

За змістом вищевказаного закону (ст. ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому, відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Таким чином, обов`язок із відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Згідно з пунктами 20.2, 20.3 статті 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту "ґ" пункту 41.1, підпункту "а" пункту 41.2 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а в разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ.

МТСБУ відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц (провадження N 14-27цс21), зокрема у пунктах 89, 90, 91, а також у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №489/4987/19 (провадження №61-14454св21) та у справі №607/5938/20 (провадження №61-10115св21).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять відомостей про ліквідацію страховика ПрАТ "Київський страховий дім" та недостатність коштів та майна страховика для виплати страхового відшкодування.

Зазначена обставина у силу вимог положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унеможливлює покладення на МТСБУ обов`язку щодо виплати страхового відшкодування у примусовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги до МТСБУ задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

За положенням статті 6 України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на страховика ПАТ "Київський страховий дім" і в межах ліміту відповідальності не може бути перекладена на застраховану особу.

Згідно з полісом №АК7801805 ліміт відповідальності становить 100000,00 грн. за шкоду заподіяну майну.

Позивачем заявлена вимога про стягнення майнової шкоди у розмірі 94324,38 грн., на підтвердження розміру якої надано звіт №15-D/44/8 про вартість матеріального збитку від 10.09.2018 року.

Таким чином, оскільки страховик не сплатив позивачу страхове відшкодування, яке не перевищує ліміту, передбаченого абзацом другим п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Суд вважає доведеним, що діяння Департаменту патрульної поліції у даному випадку було неправомірним і ним позивачу було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, неможливості користування власним транспортом, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, необхідності докладання зусиль для поновлення своїх порушених прав - є причинно-наслідковий зв`язок.

Виходячи з принципів розумності й справедливості, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів Департаменту патрульної поліції та Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1531,00 грн. із кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.25 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1, 3, 6, 9, 22, 25, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторно (транспортного) страхового бюро України, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 94324 (дев`яносто чотири тисячі триста двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1531 (одну тисячу п`ятсот тридцять одну) гривню 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1531 (одну тисячу п`ятсот тридцять одну) гривню 00 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Артема, буд. 37-41.

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: м.Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Відповідач: Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: м.Київ, вул. Федова Ернеста, 3.

Відповідач: Державна казначейська служби України, , місцезнаходження: м.Київ, вул. Бастіонна, буд.6.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя