ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 386/857/22

провадження № 22-ц/4809/460/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області (суддя Гут Ю. О.) від 21 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

14.07.2022 Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 23018,51 грн, за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що в жовтні 2017 року стартував новий проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проєкту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, який виїжджає за зазначеною клієнтом адресою.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга з переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

11.01.2021 ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку до вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати умови.

На підставі укладеного договору Банк відкрив відповідачу поточний рахунок НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом у розмірі 200000,00 грн зі спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_2 .

Станом на 07.12.2021 прострочене зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати мінімального щомісячного платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі підпункту 5.16 пункту 5 Розділу ІІ Умов відбулося істотне порушення ним як клієнтом своїх зобов`язань і в Банка виникло право вимоги повернення усього кредиту.

08.12.2021 Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та необхідність погасити суму заборгованості на яке відповідачка відповіді не надала, заборгованість не сплатила.

Станом на 07.12.2021 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитом («тілом кредиту») становить 23018,51 грн, яку позивач, посилаючись на норми ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 612, ч. 2 ст. 615, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

2. Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2022 в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач АТ «Універсал Банк» пред`явив вимогу до відповідача про стягнення повної вартості кредиту, а саме «тіла» кредиту та процентів за користування, але не надав суду доказів на підтвердження видачі відповідачці кредитної картки та розміру наданого кредиту, що позбавило суд можливості перевірити розмір нарахованої Банком суми боргу по кредиту та процентах. Суд також зазначено, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу та й загалом позивач не довів факт укладання кредитного договору так, як заповнена відповідачем анкета-заява до Договору про надання банківських послуг не містить умов про його намір укласти з Банком кредитний договір, отримати кредит, у тексті анкети-заяви відсутні умови про неустойку за порушення зобов`язань. Суд не взяв до уваги Умови та правила обслуговування а АТ «Універсал Банк», на які посилався Банк, вказавши на неналежність цього доказу з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2022 у цій справіскасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд не взяв до уваги, що договір про надання кредиту укладений між банком та ОСОБА_2 в електронній формі, шляхом застосування електронного цифрового підпису, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», таким чином Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорт споживчого кредиту, Тарифи, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту були отримані відповідачем у мобільному додатку та підписані електронним цифровим підписом. Відсутність підпису відповідача на паперовому примірнику Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою Monobank не свідчить про не укладеність договору про споживчий кредит. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, а тому висновок суду про відсутність доказів на підтвердження видачі банком коштів є помилковим. Суд не звернув увагу, що відповідач не спростував вимог позивача у відзиві на позовну заяву, та не заперечував отримання ним кредитних коштів та користування мобільним додатком.

4. Короткий зміст відзива на апеляційну скаргу

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вона вказала, що позивач не надав до суду доказів виникнення боргу, а наданий ним розрахунок є недостатнім для задоволення позовних вимог, адже не містить відомостей за рахунок яких операцій сформувався борг, до того ж він не є актуальним на дату пред`явлення позову. Крім того, позивач не підтвердив доказами виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Відповідачка загалом підтримала рішення суду першої інстанції, зокрема викладені у його мотивувальній частині висновки суду.

5. Встановлені судом першої інстанції неоспорювані обставини справи (факти)

11.01.2021 ОСОБА_1 заповнила, підписала і подала АТ «Універсал Банк» анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг у якій вона просила Банк відкрити на її ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт, який вказано нею у мобільному додатку та який банк має право в одностронньому порядку змінювати, з пільговим періодом користування кредитним лімітом до 62 днів, а потім з нарахуванням на кредит процентної ставки 3.1% на місяць.

Крім того, положеннями цієї анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту,що розміщенні за посиланням www.monobank.ua/terms, з якими ОСОБА_1 ознайомлена та отримала у мобільному додатку, складає договір про надання банківських послуг, який визнається ним укладеним.

Згідно зі здійсненим АТ «Універсал Банк» розрахунком кредитної заборгованості позичальника ОСОБА_1 станом на 07.12.2021 вона становила 23018,51 грн.

6. Позиція суду апеляційної інстанції щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не повною відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

7. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

7.1. Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

7.2. Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач АТ «Універсал Банк» пред`явив вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 (позивальника) заборгованості за кредитом (згідно з позовною заявою «тілом» кредиту), тобто коштів, які Банк надав їй шляхом кредитування поточного рахунку (встановлення кредитного ліміту) за період з 11.01.2021 по 07.12.2021 та які вона не повернула в сумі 23018,51 грн.

Вимог про стягнення процентів за користування кредитом, комісій, неустойки позивач не, як зазначив пред`являв.

Таким чином щодо процентів, комісій та неустойки спір на вирішення суду не передавався.

Однак місцевий суд з власної ініціативи вдався до аналізу доведеності досягнення між сторонами в належній формі станом на 11.01.2021 домовленості про сплату позичальником процентів, комісій та неустойки, на випадок порушення зобов`язання.

На думку суду першої інстанції, позивач не підтвердив досягнення між ним і відповідачем домовленості з цих істотних умов кредитного договору, що й стало провідним мотивом відмови в позові.

Проте суд не звернув увагу, що згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, суть якого розкрито в ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, керуючись принципом диспозитивності, суд першої інстанції мав розглянути та вирішити справу в межах визначених позивачем предмета та фактичних підстав позову, тобто лише щодо «тіла» кредиту.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З матеріалів цієї справи відомо, що ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї доказами, відповідач подав відзив на позовну заяву зі своїми запереченнями проти позову, які полягали в такому: позивач не надав до суду доказів підстав виникнення між ним та відповідачем кредитних правовідносин; позивач не надав актуальний і детальний розрахунок заборгованості станом на дату пред`явлення позову; відповідачу не вдалося врегулювати з позивачем питання заборгованості (а.с 79 81).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази мають відповідати вимогам належності (ст. 77 ЦПК України), допустимості (ст. 78 ЦПК України), достовірності (ст. 79 ЦПК України) та достатності (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції безспірно встановив, що 11.01.2021 ОСОБА_1 заповнила, підписала і подала АТ «Універсал Банк» анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг у якій вона просила Банк відкрити на її ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт, який вказано нею у мобільному додатку та який банк має право в одностронньому порядку змінювати, з пільговим періодом користування кредитним лімітом до 62 днів, а потім з нарахуванням на кредит процентної ставки 3,1% на місяць.

Відповідач ОСОБА_1 у своїх заявах до суду по суті справи (відзиві на позовну заяву, відзиві на апеляційну скаргу) не заперечувала факт підписання та подання нею цієї анкети-заяви до АТ «Універсал Банк», яка в розумінні ст. 641, ст. 642 ЦК України є акцептом оферти Банку на укладення договору банківського рахунку та його кредитування.

За своєю правовою природою кредитний договір є консенсуальним.

Зміст анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг вказує на те, що ОСОБА_1 до підписання цієї анкети-заяви ознайомилася з паспортом кредитування, таблицею обчислення вартості кредиту, тарифами банку, умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», а також вона вказала, що ці документи становлять договір між нею і Банком.

Тому, анкета-заява разом з тарифами банку, умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», які запропонував Банк і з якими вона була ознайомлена станом на 11.01.2021, становлять укладений між АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 договір про надання банківських послуг, про що вказано у п. 1 анкети-заяви відповідача (а. с. 17).

При цьому паспорт кредитування, з яким попередньо (до укладення договору) була ознайомлена ОСОБА_1 не являється частиною договору в силу положень ст. Закону України «Про споживче кредитування» та правового висновка Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 23 травня 2022 року по справі № 393/126/20: «…потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Тож, АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 уклали договір в порядку ст. 633, ст. 634 ЦК Україн, який по суті є змішаним договором (ч. 2 ст. 628 ЦК України) так, як містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Це підтверджується змістом анкети-заяви ОСОБА_1 від 11.01.2021 у якій вона просила Банк відкрити їй поточний рахунок та встановити кредитний ліміт.

Оскільки на вирішення суду позивач не поставив питання стягнення з відповідача плати за користування кредитом, неустойки тощо згідно з умовами договору, а лише вимагав стягнення суми використаного відповідачем кредиту, то не має істотного значення які саме тарифи та умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» надав позивач, бо ними встановлені умови обслуговування кредиту, розмір та порядок внесення плати за користування ним та відповідальності за його неповернення.

Встановленню у цій справі підлягає отримання і повернення кредиту відповідачем, бо саме по собі укладення кредитного не створює обов`язку позичальника повернути кредит поки цей кредит ним фактично не отриманий.

Доводячи існування боргу за кредитом та його розмір, позивач надав до суду першої інстанції розрахунок заборгованості з якого вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 11.01.2021 користувалася коштами, які їй надав Банк як кредит, а її заборгованість станом на 07.12.2021 становила 23018,51 грн (а. с. 23).

Інших доказів виникнення заборгованості та її розміру позивач не надав.

Відповідач не визнає існування заборгованість.

Даючи оцінку цьому доказу колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що цей розрахунок є обчисленням з використанням математичних дій, який має ґрунтуватися на основі інформації про користування відповідачем банківськими послугами, що фіксуються на особовому рахунку клієнта (клієнтський рахнок), та на умовах, передбачених відповідним договором.

Отже, розрахунок заборгованості є письмовим доказом у розумінні ст. 95 ЦПК України, але не первинним доказом виконання конкретних операцій з коштами наданими у кредит.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Тож, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до змісту пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженому постановою правління національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписка з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить, зокрема: найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта.

Однак у цій справі позивач до суду першої інстанції у встановлений ст. 83 ЦПК України строк виписку з клієнтського рахунку відповідача не подав.

Своєю чергою відсутність виписки по клієнтському рахунку відповідача позбавляє суд перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, адже суд не має первинних даних про фактичне використання відповідачем кредиту та його повернення повністю або частково.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд вже згадував про передбачений ст. 12, ст. 81 ЦПК України принцип змагальності цивільного судочинства та обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач АТ «Універсал Банк» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що, на його думку, підтверджують вказані обставини, але разом з тим, не надав до суду виписку з клієнтського рахунку ОСОБА_1 .

Крім того, позивач не надав до суду докази відкриття ОСОБА_1 клієнтського рахунку та встановлення на ньому кредитного ліміту і його розміру, тобто не надав доказів того, що він сам виконав свої зобов`язання перед відповідачем.

Будь-яких заяв чи клопотань щодо цього доказу позивач до суду не подав, зокрема нічого не вказав про причини через, які цей доказ не може бути поданий ним разом із позовною заявою.

У своїй заяві від 09.11.2022 представник АТ «Універсал Банк» просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 95).

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Бувши обізнаним про те, відповідач заперечує проти позову та не визнає суму боргу, що підтверджується відзивом на позовну заяву, позивач, разом з тим, не надав доказів на підтвердження позовних вимог, тобто, скористався своїми правами, передбаченим ЦПК України, на власний розсуд.

Подання позивачем разом з апеляційною скаргою виписки по клієнтському рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за період з 11.01.2021 по 07.12.2021 (а. с. 132 134), а також довідки про наявність рахунку (а. с. 136) та розмір встановленого кредитного ліміту (а. с. 135), тобто після розгляду справи у суді першої інстанції, порушує принципи змагальності та диспозитивності сторін.

З огляду на це та з урахуванням того, що позивач не надав підтвердив неможливість подання доказів, які не були ним подані до суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду не приймає, як докази подані апелянтом до апеляційного суду нові докази: копію виписки по клієнтському рахунку відповідача та довідки про наявність такого рахунку і встановлений кредитний ліміт, які, на думку апелянта, підтверджує факт користування відповідачем кредитом, його повернення та виникнення заборгованості.

Відсутність первинних доказів надання Банком відповідачу кредиту, його розміру, можливого часткового повернення кредиту відповідачем не дає підстав суду робити висновок про те, що відповідач отримав кредит і порушив свої зобов`язання щодо його повернення, а також про заборгованість та її розмір.

Таким чином, суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову, але неправильно визначив характер правовідносин сторін та підстави відмови в позові. Висновки суду щодо недоведеності позивачем існування між ним і відповідачем кредитних правовідносин є необгрунтованим.

8.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, але мотиви його рішення є хибними, а тому рішення є необґрунтованим у розумінні ч. 5 ст. 263 ЦПК України.

З огляду на це та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду вважає, що є підстави для зміни оскаржуваного рішення суду шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

9. Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи встановлений законодавством принцип розподілу судового збору, а також те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення лише в частині мотивів відмови в позову, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, а також для присудження позивачу компенсації його витрат у зав`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Відповідач заяв про свої судові витрати по справі до суду не подав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2022 змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В інших частинах рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник