справа № 208/7397/22
№ провадження 2-о/208/82/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., представника заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради, про встановлення факту постійного проживання, -

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

Представник заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років помер спадкодавець ОСОБА_3 , який є батьком заявника ОСОБА_2 . На час смерті ОСОБА_3 йому, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_3 не оформив спадкових прав на даний будинок, але спадщину прийняв.

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька, ОСОБА_2 звернувся 21 листопада 2022 року до Першої кам?янської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, але постановою від 21 листопада 2022 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском спадкоємцем строку, встановленого для прийняття спадщини, та не наданням документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини.

У своїй заяві просить суд встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Заяви, клопотання заявника та процесуальні дії суду:

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 просив задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи Територіальної громади м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що по вул. Макіївська проживає з дня свого народження, сам же заявник разом з батьком проживав трохи менше року, згодом батько заявника помер у вересні 2021 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою та живе з 39 років на АДРЕСА_1 . Заявник проживає давно, у нього був хворий батько, з 2020 року він проживав з ОСОБА_7 , жінкою та дочкою завника.

Вислухавши представника заявника, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

26 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази.

Як встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років помер спадкодавець ОСОБА_3 , про що 01 жовтня 2021 року складено відповідний актовий запис № 1452, місце державної реєстрації смерті Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.8).

Померлий ОСОБА_3 є батьком заявника ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданим 30 серпня 1972 року Виконкомом Дніпродзержинської міськради (а.с.13).

На час смерті ОСОБА_3 йому, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_3 не оформив спадкових прав на даний будинок, але спадщину прийняв.

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька, ОСОБА_2 звернувся 21 листопада 2022 року до Першої кам?янської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, але постановою від 21 листопада 2022 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском спадкоємцем строку, встановленого для прийняття спадщини, та не наданням документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини ( а.с.11).

Як вбачається зі змісту даної постанови: згідно довідки № 21/8674, виданої відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам?янської міської ради 01 листопада 2022 року, місце останньої реєстрації місця проживання ОСОБА_3 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Заява ОСОБА_2 про видачу йому спадщини за законом, як спадкоємцю першої черги спадкування, надійшла до нотаріальної контори 21 листопада 2022 року та зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ за № 2424 (спадкова справа № 503/2022), тобто після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця, у тому числі, після спливу додаткового 4-х місячного строку, встановленого положенням Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 та від 19 квітня 2022 року № 480. Документів, які б підвереджували фактичне прийняття спадщини спадкоємцем першої черги спадкування, нотаріусу не надані.

При цьому, на усне посилання ОСОБА_2 на те, що він на момент смерті постійно проживав зі своїм батьком-спадкодавцем, що може бути підтверджено відповідним актом, складеним уповноваженою особою Кам?янської міської ради, нотаріус в усному порядку повідомила, що Кам?янська міська рада не має повноважень по встановленню фактів фактичного прийняття спадщини, а дані обставини повинні бути підтверджені судом, в тому числі і на підставі акту про проживання, і в черговий раз було рекомендовано з даним питанням звернутися до суду.

Таким чином, відсутність документів, які б підтверджували факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, є підставою для встановлення цього факту в судовому порядку, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини буде підтвердженням того, що спадщина ним була прийнята з огляду на вимоги ч.3 ст. 1268 ЦК України, якими визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, встановлення в судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини впливає на спадкові права ОСОБА_2 , а саме: на їх реалізацію, у зв`язку з чим встановлення цього факту необхідно для реалізації можливості заявника отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_3 , який як було зазначено вище, проживав в будинку АДРЕСА_1 ?янське, - доводиться Актом № 26/9/2 від 30 листопада 2022 року про затвердження факту проживання особи, затвердженого відповідною посадовою особою відділу з питань діяльності ОСН та ОСББ Кам?янської міської ради, з змісту якого вбачається, що голова квартального комітету № 9 Заводського району ОСОБА_8 та мешканці кварталу: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 обстежили домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за вказаною адресою без реєстрації постійно однією сім`єю на протязі 2 років з 01.12.2020 р. по теперішній час.

Проживання ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_3 обумовлюється тим, що спадкодавець був особою похилого віку (на момент вселення до нього заявника йому виконалося 67 роки), мав проблеми зі здоров`ям, окрім того мав залежністю від алкоголю, у зв`язку з чим потребував контролю та сторонньої допомоги, оскільки залишаючись без нагляду починав зловживати спиртними напоями, повидив себе неконтрольовано, наражав на небезпеку себе та оточуючих, що призвело до того, що дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_10 була вимушена припинити спільне проживання з чоловіком та проживати в іншому місці (в подальшому шлюб було розірвано).

Необхідність надавати допомогу батькові, який залишився проживати в будинку сам (дружина була вимушена припинити спільне проживання), та здійснювати над ним контроль - стала підставою для вселення в грудні 2020 року до ОСОБА_3 його сина ОСОБА_2 та, з цього часу, постійного проживання разом сина та батька за адресою: АДРЕСА_1 , яке тривало до моменту смерті ОСОБА_11 .

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 проживав у будинку (житлі) за вищевказаною адресою разом з батьком на протязі десяти місяців до моменту його смерті, то є всі підстави вважати його таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_3 відповідно до приписів 4.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Тобто, сама по собі відсутність реєстрації ОСОБА_2 за місцем проживання його батька ОСОБА_3 не є абсолютним доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, водночас заявником суду надаються докази на підтвердження факту такого проживання.

Обираючи можливість звернення до суду саме з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто не в порядку позовного провадження, а за правилами окремого провадження, заявник виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Враховуючи те, що право ОСОБА_2 на спадщину, як сина спадкодавця, тобто, як спадкоємця першої черги за законом ніким не оспорюється, як і не оспорюється сам факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, враховуючи також те, що на теперішній час право власності на спадкове майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за будь-якою іншою особою не зареєстровано, то за таких обставин не вбачається підстав звернення до суду за правилами позовного провадження, оскільки останні передбачають наявність спору між сторонами, тобто невизнання, або оспорювання певних цивільних прав, певної особи, іншою особою.

А оскільки таких обставин не теперішній час не існує, як і не існувало їх в минулому, а також з урахуванням вимог 4.2 ст.315 ЦПК України про те, що у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, то заявник вважає, що вірним буде звернення до суду саме в порядку окремого провадження.

Окрім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В судовому засіданні встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 заявник ОСОБА_2 , проживав разом з нию, що підтверджується поясненнями свідків та актом про проживання без фактичної реєстрації від 30 листопада 2022 року, встановлення факту впливає на спадкові права ОСОБА_2 , а саме: на їх реалізацію, у зв`язку з чим встановлення цього факту необхідно для реалізації можливості заявника отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 , а встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим.

Враховуючи пояснення свідків та вищевикладене, та перелічені докази дають суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 141, 268, 272, 273, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради, про встановлення факту постійного проживання, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.