Ухвала

05 липня 2023 року

місто Київ

справа № 2-86/11

провадження № 61-9331ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2022 року у провадженні за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2013 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 , про визнання недійсним ордеру та записів в ньому, виселення, зобов`язання вчинити певні дії, визнати недійсними записи в документах реєстраційного обліку, зобов`язання привести квартиру в належний стан, вселення,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2023 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2022 року, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Оскільки постанова Одеського апеляційного суду прийнята 23 грудня 2022 року, то останнім днем тридцятиденного строку для подання касаційної скарги, з урахуванням вихідного дня, є 23 січня 2023 року.

Заявник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду у 19 червня 2023 року, тобто із тривалим пропуском строку.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд виходить з того, що підстави пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строку касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод для своєчасного звернення заявника з такою скаргою.

ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, посилається на те, що не був повідомлений апеляційним судом про розгляд справи, копію оскаржуваного судового рішення засобами поштового зв`язку не отримував, про оскаржуване судове рішення дізнався та отримав його копію 19 травня 2023 року від позивача ОСОБА_2 , тому вважає, що касаційна скарга подана у межах тридцяти денного строку з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Проте наведені підстави поновлення процесуального строку не підтверджені письмовими доказами, а долучена копія супровідного листа Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року про направлення копії оскаржуваного судового рішення, у якому не зазначений заявник, не є безумовним свідченням, що ОСОБА_1 раніше не звертався до суду та не отримував копії зазначеного судового рішення, що матеріали справи не містять інших супровідних листів щодо направлення та/або вручення заявнику цього рішення.

Так само заявник не підтвердив дату отримання ним оскаржуваного рішення апеляційного суду саме 19 травня 2023 року та неможливість його отримання раніше.

Отже, ОСОБА_1 не підтвердив, що значне пропущення ним процесуального строку на подання касаційної скарги у цій справи зумовлено саме невиконанням судом апеляційної інстанції вимог статті 272 ЦПК України.

Верховний Суд також враховує процесуальну поведінку заявника, яка відповідно до статті 44 ЦПК України має бути добросовісною, тобто реалізація учасником справи своїх процесуальних прав має відбуватися таким чином, щоб не призводити до зволікань та настання негативних наслідків, як то пропущення строку.

Водночас ОСОБА_1 , відповідно до доводів касаційної скарги та доданих документів, є ініціатором апеляційного провадження, тобто мав вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, отже, зобов`язаний був з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у своїй справі.

Крім того, пропущення строку на подання касаційної скарги у цій справі є тривалим, а саме майже п`ять місяців з дня складення оскаржуваного судового рішення - 23 грудня 2022 року та його оприлюднення 27 грудня 2022 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, що є загальнодоступними відомостями.

Отже, наведені заявником у клопотанні підстави поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Тому заявнику необхідно належно обґрунтувати із підтвердженням доказами перешкод у вчиненні ним процесуальних дій щодо оскарження рішення суду апеляційної інстанції з часу його ухвалення - 23 грудня 2022 року та отримання його копії 19 травня 2023 року.

Суд звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії)).

Саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності у нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання касаційної скарги судовий збір підлягає сплаті у розмірі 536,80 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону № 3674-VI. На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що має статус учасника бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII»

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 285/3858/17 (провадження № 61-34722св18) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час постановлення ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Верховний Суд зазначає, що зазначена пільга щодо сплати судового збору поширюється на учасників бойових дій, які звертаються до суду як позивачі за захистом своїх порушених прав».

У цій справі ОСОБА_1 є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, тобто у справі № 2-86/11 ним не заявлено позовних вимог щодо поновлення, захисту його прав як учасника бойових дій, а отже, у цій справі він не звільнений від плати судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо сплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявнику.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо підтвердження підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення або якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, - у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко