Справа 206/2721/23
Провадження 2-о/206/302/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Масюкової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

за участю:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - Кучеренко Т.В., -

ВСТАНОВИВ :

19.06.2023 року представник заявника звернувся до суду з заявою встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року.

Заяву аргументовано тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в українській родині, в м. Дніпропетровськ, батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Заявник також має брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана обставина підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 вчився у середній школі №11, а потім закінчив Придніпровський енерго-будівельний технікум та 10.05.1982 року був призваний Самарським районним військовим комісаріатом м. Дніпропетровська до лав радянської армії. Після закінчення служби, 30.04.1982 року був демобілізований в запас Самарського районног військового комісаріату м. Дніпропетровська. Вказана обставина підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 .

Після військової служби поїхав за запитом на відбудову Запорізької АЕС, мешкав у містечку Дніпрорудне Запорізької області, де і одружився з ОСОБА_6 , восени 1982 року, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у їх шлюбі народилася донька ОСОБА_7 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 .

Проте, сімейне життя з ОСОБА_6 не склалося і заявник фактично припинив сімейне та шлюбне життя у 1985 році.

З 28.11.1985 року ОСОБА_1 мешкав у с. Орловщина Новомосковського району Дніпропетровської області, де доглядав за своїм дідом по батьківській лінії ОСОБА_8 , 1897 року народження, та працював в «радгоспі ОСОБА_9 » на посаді майстра. Вказана обставина підтверджується профспілковим квитком № НОМЕР_5 .

У 1987 році, після прийняття спадщини від діда, ОСОБА_1 переїхав на постійне проживання до м. Дніпропетровська, до будинку батьків, де мешкав та був зареєстрованим до служби у лавах радянської армії, а саме за адресою АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується Домовою книгою, що почата 14.01.1963 року.

З 1987 по 1988 рік працював на Придніпровській ТЕС слюсарем. Вказана обставина підтверджується профспілковим квитком № НОМЕР_6 .

28 грудня 1991 Самарським районним відділом РАЦС шлюб з ОСОБА_10 було розірвано відповідний до актового запису №368 та до свідоцтва про розірвання шлюбу. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_7 .

31 грудня 1991 року Самарським районним відділом ЗАГС зареєстровано шлюб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 679 від 31.12.1991 року, свідоцтво № НОМЕР_8 . На сьогоднішній день заявник продовжує перебувати в шлюбі з ОСОБА_11 , проте подружжя не має спільних дітей, не проживають разом, однак мають постійне спілкування та в разі необхідності реагують на матеріальні та господарські потреби один одного.

У 1992 році у «буремні часи рекету та грабунків» після бійки у ОСОБА_1 викрали радянський паспорт, проте цьому факту заявник не приділив уваги. Після цієї події заявник не мав потреби у посвідченні приналежності до громадянства України, посвідчуючи свою особу старим радянським посвідченням водія ( НОМЕР_9 ). Наразі ОСОБА_1 не має соціальної пенсії, яка йому необхідна для існування.

25.04.2023 року заявник звернувся до ГУ ДМС у Дніпропетровській області Самарського відділу у місті Дніпрі з питанням отримання національного паспорта, де йому повідомили, що процедура його отримання розпочнеться після надання радянського паспорта (якого не має) або хоча б його копії.

Заявником було скеровано запит до Самарського районного відділу РАЦС для отримання актового запису запису, який мав би містити дані його радянського паспорту для початку перевірок міграційною службою, на що ОСОБА_1 було відмовлено.

Відповідно до відповіді Самарського відділу ДМС від 12.05.2023 року, для встановлення належності до громадянства України та подальшого документування паспортом України йому потрібно рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та проживання на території України станом на 13.11.1991. у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з заявою про встановлення даного юридичного факту.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року заяву ОСОБА_1 прийнято та призначено до розгляду.

28.06.2023 року на адресу суду надійшла заява від представника заінтересованої особи, де вони просять відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання на території України, у зв`язку з тим, що він має намір отримати соціальну пенсію, яка необхідна йому для існування.

Представник заявника адвокат Сухий А.Г. підтримав ОСОБА_1 та також просив задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи при вирішенні питання про ухвалення рішення поклалась на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засідання повідомила, що в 1965 році вони купили будинок навпроти будинку батьків ОСОБА_1 , які мешкали в будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 весь час і проживав.

Свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що знав батьків ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив, що знає ОСОБА_1 з дитинства і по сьогоднішній день спілкуються і бачаться щодня.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що знає ОСОБА_1 з 2007 року, а також зазначив, що ОСОБА_1 постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та з яким вони проживають по теперішній час разом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила про те, що вона є дружиною ОСОБА_1 , з яким 31.12.1991 року вони уклали шлюб. ОСОБА_1 знає з 1988 року.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_1 є її батьком.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думки та пояснення учасників судового процесу, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з копією воєнного білету НОМЕР_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що народжений у м. Дніпропетровську, маючого національність українець, зняти й з обліку 13.11.1985 року Дніпрорудним горсоюзом Запорізької області (а.с. 28-32).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.33).

Згідно з копією квартирного списку ОСОБА_3 на підставі особистої власності проживав за адресою АДРЕСА_1 (а.с.35-40).

Згідно з копією профсоюзного білету №43893318, що видано організацією ПЕСТ ОСОБА_1 , 1960 року народження, вступив 09.09.1977 року до навчання (а.с.41).

Відповідно до копії профсоюзного білету №17792933 ОСОБА_1 , 1960 року народження прийнятий до профкому Придніпровської ГРЕС (а.с.42).

Згідно з свідоцтвом НОМЕР_7 , 28.12.1991 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, про що зроблено запис №368 (а.с.43).

Відповідно до копії свідоцтва НОМЕР_10 , що видано 31.12.1991 року Самарським районним відділом РАЦС, 31.12.1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 укладено шлюб, про що внесено запис №697, після реєстрації шлюбу прізвище дружина не змінювала лишивши прізвище ОСОБА_18 (а.с.44).

Відповідно до копії водійського посвідчення НОМЕР_9 , що видано 22.01.1983 року, ОСОБА_1 отримав дозвіл на керування автомобілями категорії В (а.с.45).

Згідно з відповіддю Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі ОСОБА_1 відмовлено в наданні запитуваних представником копій актів цивільного стану №368 від 28.12.1991 року та №7697 від 31.12.1991 року (а.с.46-49).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, відповідно до Закону України "Про громадянство України".

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 12, 81, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровська, за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_1 до перейменування) на території України за станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.В. Малихіна