Справа № 473/2562/23
РІШЕННЯ

іменем України

"06" липня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 22 червня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір №.

Відповідно до договору АТ «ОТП БАНК» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 на споживчі потреби кредит у розмірі 57 950 грн. зі строком користування протягом 48 місяців, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (не пізніше 22 червня 2024 року), повертаючи кошти щомісячно частинами відповідно до узгодженого графіку, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 40 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальниці дострокового повернення усієї суми кредиту.

21 жовтня 2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №21/10/22, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № від 22 червня 2020 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 21 жовтня 2022 року виникла заборгованість в загальному розмірі 99 102,42 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом 53 595,21 грн.;

- заборгованість за процентами 45 507,21 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, проте останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково у розмірі 10 грн., виходячи з суми оплати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактором) на користь АТ «ОТП БАНК» (клієнта) вартості переданих прав вимоги (п. 7.5 договору факторингу від 21 жовтня 2022 року).

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідачки та представників сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 22 червня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № (підписаний його сторонами).

Відповідно до договору АТ «ОТП БАНК» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 на споживчі потреби кредит у розмірі 57 950 грн. зі строком користування протягом 48 місяців, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (не пізніше 22 червня 2024 року), повертаючи кошти щомісячно частинами відповідно до узгодженого графіку, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 40 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальниці дострокового повернення усієї суми кредиту.

21 жовтня 2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №21/10/22, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № від 22 червня 2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

Таким чином, суд не може погодитися з доводами представника відповідачки про те, що заборгованість повинна бути стягнута лише в межах сплачених фактором на користь клієнта коштів за договором факторингу, оскільки відповідно до ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а не лише в межах сплачених на користь клієнта коштів, а відповідно до п.п. 1.1., 1.3 договору факторингу від 21 жовтня 2022 року №21/10/22 АТ «ОТП БАНК» передало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги виконання від боржників усіх зобов`язань за переданими кредитними договорами.

Водночас, твердження представника відповідачки про те, що за договором факторингу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплатило АТ «ОТП БАНК» лише 10 грн. за отримані права вимоги за кредитними договорами є хибними, оскільки відповідно до п. 7.1 вказаного договору така плата становила 3 949 529,01 грн. Вказані кошти були повністю перераховані фактором на користь клієнта, що підтверджується копіями платіжних інструкцій від 21 жовтня 2022 року за №№260 та 2606 (а.с. 51).

З матеріалів справи вбачається, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 21 жовтня 2022 року виникла заборгованість в загальному розмірі 99 102,42 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом 53 595,21 грн.;

- заборгованість за процентами 45 507,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальниці.

Тому, на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у повному обсязі.

Також, згідно ст. 141 ЦПК України за результатами судового розгляду між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (до яких належать витрати на професійну правничу допомогу).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч.ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 28 червня 2023 року у справі №463/2001/19 Верховний Суд зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Судом встановлено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесено наступні судові витрати:

- пов`язані зі сплатою вартості правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. (а.с. 26-28, 29, 30, 31.), що відповідає п.п. 4.8, 4.9 укладеного між позивачем та адвокатом Воронюком С.О. договору про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року №18/23 (п. 4.8 договору передбачає узгоджені сторонами тарифи за послуги адвоката; п. 4.9 договору передбачає фіксований гонорар адвоката у розмірі 10 000 грн. у разі позитивного для позивача рішення) та складаються з наступних послуг адвоката: консультація усного характеру (1 година) 1 000 грн.; правовий аналіз правовідносин сторін та надання правових рекомендацій (2 години) 2 000 грн.; експертиза юридичних документів (1 година) 1 000 грн.; складання позовної заяви (5 годин) 5 000 грн.; формування додатків до позовної заяви (0,5 години) 500 грн.; надсилання позовної заяви до суду (0,5 години) 500 грн.;

- пов`язані зі сплатою судового збору 2 684 грн. (а.с. 34).

Понесення вказаних витрат позивачем підтверджене відповідними доказами (в частині витрат на професійну правничу допомогу копією договору про надання правової допомоги; копією додаткової угоди; копією детального опису наданих послуг; копією акту наданої правничої допомоги; в частині сплати судового збору копією платіжної інструкції). Стороною відповідачки не подавалося клопотання про їх зменшення у зв`язку з неспівмірністю, а тому вони підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ; р/р № НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк») заборгованість за кредитним договором № від 22 червня 2022 року, що утворилася станом на 21 жовтня 2022 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 53 595 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 21 копійка; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 45 507 (сорок п`ять тисяч п`ятсот сім) гривень 21 копійка, а всього в загальному розмірі 99 102 (дев`яносто дев`ять тисяч сто дві) гривні 42 копійки, а також 12 684 (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв