Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1044/23
Провадження № 6/376/5/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Віговського С.І.,
за участю секретаря судових засідань Кропивлянської С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить зняти арешт з належного йому майна та коштів.
В обґрунтування заяви вказує на те, що у Сквирському ВДВС перебувало АСВП 38502383 з примусового виконання виконавчого листа № 810/690/13-А від 07.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на штрафних санкцій.
17 червня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було направлено сторонам.
Державним виконавцем направлено запити МВС та Державній фіскальній службі України про номери рахунків, відкритих юридичними та/або фізичними особами підприємцями, та про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб.
Згідно з відповідей боржник доходів не отримував, окрім того відповідно до повідомлення ДФСУ рахунки за боржником відсутні. На підставі облікових даних МВС відомості, щодо транспортних засобів на ім`я боржника відсутні.
25 вересня 2014 року державним виконавцем було винесено постанови про арешт майна та коштів боржника. Згідно з постановами було внесено дані про обтяження на майно до відповідних реєстрів.
29 січня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу згідно з п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.
Учасники справи про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подану заяву, додані докази, суд дійшов висновку про можливість її задоволення з наступних підстав.
У Сквирському ВДВС перебувало АСВП 38502383 з примусового виконання виконавчого листа № 810/690/13-А від 07.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на штрафних санкцій.
17 червня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було направлено сторонам.
Державним виконавцем направлено запити МВС та Державній фіскальній службі України про номери рахунків, відкритих юридичними та/або фізичними особами підприємцями, та про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб.
Згідно з відповідей боржник доходів не отримував, окрім того відповідно до повідомлення ДФСУ рахунки за боржником відсутні. На підставі облікових даних МВС відомості, щодо транспортних засобів на ім`я боржника відсутні.
25 вересня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та коштів боржника. Згідно з постановою було внесено дані про обтяження на майно до відповідних реєстрів.
Відповідно до відповіді Сквирської районної інспекції технічного нагляду боржнику належав трактор Т-150Г та комбайн бурякозбиральний КС-6Б 13 жовтня 2015 року транспортні засоби оголошено в розшук.
29 січня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу згідно з п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом положень ч.4,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Частиною 1,2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням; арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення, надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі, якщо виконавче провадження знищено, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Із урахуванням вищевикладених норм та встановлених на підставі аналізу письмових доказів обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , про зняття арешту підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 513, 516 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт накладений 25 вересня 2014 року державним виконавцем на майно та кошти ОСОБА_1 (АСВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 810/690/13-А від 07.05.2013 року).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. І. Віговський