Справа №201/4929/23
Провадження №2/932/1965/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

представника позивача: Іляшенка А.В.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Щербак Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маспо-В» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

28.04.2023 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 09.05.2023 позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договорами №1106/НЦ та 1107/НЦ в сумі 81 774,31 грн., а також пеню в сумі 6 071,21 грн. та штраф в сумі 51 700 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2023 відмовлено у забезпечення позову.

Ухвалою вказаного суду від 28.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 07.07.2023 справу надіслано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2023 справу прийнято до розгляду головуючим суддею Цитульським В.І., призначено відкрите судове засідання.

Узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Маспо-В» є балансоутримувачем будівлі ТК «Новий Центр», утримує його та надає експлуатаційні послуги власникам приміщень, які в ньому розташовані. Між ТОВ «Маспо-В» та ОСОБА_1 укладено два договори про надання експлуатаційних послуг з утримання двох нежитлових приміщень та відшкодування витрат балансоутримувача по оплаті комунальних послуг. ТОВ «Маспо-В» надало, а ОСОБА_1 спожила відповідні послуги за жовтень 2022 року лютий 2023 року. ТОВ «Маспо-В» надсилало ОСОБА_1 рахунки на оплату, акти наданих послуг та претензії, проте остання відмовляється оплачувати надані послуги.

Відповідачем подано відзив, мотиви якого зводяться до того, що позивач не пояснює та не мотивує пред`явленої до стягнення заборгованості, не дає можливості перевірити показники лічильників. Відповідачем неодноразово запитувалася вказана інформація, проте позивач відмовляється її надати. Вказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідь на відзив фактично повторює доводи позовної заяви, а заперечення на відповідь на відзив доводи відзиву.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову, навів доводи, аналогічні фабулі позову. На питання суду вказав що експлуатаційні послуги розраховуються в залежності від реальних витрат позивача, а комунальні послуги в залежно від показників лічильників. Проте не зміг чітко пояснити яким чином розраховано заборгованість по кожній послузі.

Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві.

Обставини, встановлені судом.

26.01.2023, між ТОВ «Маспо-В» та ОСОБА_1 , укладено два ідентичні договори про надання експлуатаційних послуг з утримання двох нежитлових приміщень та відшкодування витрат балансоутримувача по оплаті комунальних послуг №1106/НЦ та №1107/НЦ з додатками.

Строк дії договорів визначено до 31.01.2023, такий строк не продовжувався.

19.09.2021 між сторонами укладено додаткові угоди до вказаних договорів.

Предметом цих договорів було надання позивачем послуг відповідачу щодо експлуатації належних їй нежитлових приміщень площею 50,2 кв.м. та 120,2 кв.м.

За приписами п.3.1 обох договорів, розрахунок за надані експлуатаційні та спожиті комунальні послуги, за спільне використання електричних та водопровідних мереж проводиться ОСОБА_1 щомісячно, на підставі отриманих від ТОВ «Маспо-В» рахунка, згідно тарифів, вказаних у додатку 2, протягом п`яти банківських днів з дати отримання рахунку.

Згідно п.4.2 договорів, за порушення строків оплати ОСОБА_1 виплачує ТОВ «Маспо-В» пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 100 грн. за кожен день прострочення.

Із протоколу погодження договірної ціни (додаток №2 до договорів) вбачається, що вартість експлуатаційних витрат становить 59,89 грн за 1 кв.м.

Згідно вказаного протоколу, відшкодування витрат: по оплаті холодної води та сумісне користування водопровідних та каналізаційних мереж здійснюється виходячи із 25,284 грн. за метр кубічний та/або 96,08 грн. за людину; по оплаті гарячої води здійснюється виходячи із 138,71 грн. за людину; опалення 66,01 грн. за метр квадратний (з 01.02.2021 по 31.01.2023 передбачена знижка в розмірі 12%), також вказано про порахунок вартості в залежності від встановленого тарифу; кондиціонування 72,98 грн. за метр квадратний (з 01.02.2021 по 31.01.2023 передбачена знижка в розмірі 20%); вентиляція приміщень 19 грн./кв.м.; електроенергія за показами лічильника.

ТОВ «Маспо-В» складено рахунки-фактури за вказані у договорах послуги за жовтень 2022 року лютий 2023 року. У рахунках вказано лише назву послуги та загальну суму.

ТОВ «Маспо-В» складено акти виконаних робіт за жовтень 2022 року лютий 2023 року. Акти за жовтень - грудень 2022 року підписані ОСОБА_1 із вказівкою «не згодна», в актах за січень лютий 2023 року підписи останньої відсутні.

Вказані акти та рахунки надіслані на адресу ОСОБА_1 , вказану у договорах, 13.03.2023 разом із претензією.

Окрім цього позивачем долучено копії реєстрів про отримання рахунків за жовтень-листопада 2022 року, листопада грудень 2022, грудень 2022 року січень 2023 року, у яких міститься підпис відповідача про отримання 02.11.2022, 01.12.2022 та 22.12.2022 відповідно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2023, яке набрало законної сили, встановлено, що 20.01.2023, 31.01.2023, 08.02.2023 та 20.02.2023 ОСОБА_1 здійснювала запити на інформацію стосовно одержання інформації про надавані послуги в межах договорів №1106/НЦ та №1107/НЦ, проте відповіді на поставлені питання не отримала.

За подання позову позивач сплатив 2 684 грн. судового збору за подання позову та 1 342 грн. за забезпечення позову.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

У відповідності до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч.1). Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч.2). Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору (ч.4).

Згідно ч.1 ст.1 Закон України «Про житлово-комунальні послуги»: споживач житлово-комунальних послуг може бути індивідуальний або колективний споживач (п.13); індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6); колективний споживача - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги (п.9).

За приписами ч.4 ст.7 вказаного вище закону, колективний споживач зобов`язаний: забезпечувати розподіл між споживачами, об`єднаними таким колективним споживачем, обсягу спожитих комунальних послуг відповідно до законодавства (крім випадку, коли співвласниками визначено іншу особу, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги) (п.3); у разі безпосереднього здійснення розподілу обсягу комунальних послуг між споживачами у будівлі надавати споживачам, об`єднаним таким колективним споживачем, детальний розрахунок розподілу між ними обсягу спожитих комунальних послуг, а в разі обліку комунальних послуг засобами вимірювальної техніки вузла обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі (її частині), надавати також інформацію про їх показання (п.4).

При цьому за ч.1 вказаної статті, споживач має право на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку (п.8); без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку (п.10); без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі (п.11).

У відповідності до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.

Висновки суду.

Відповідачу належать два нежитлових приміщення, що знаходяться у будинку, балансоутримувачем якого є позивач.

Щодо кожного такого нежитлового приміщення, між сторонами спору, укладено договори предметом яких є відшкодування вартості послуг із холодного водопостачання та водовідведення, гарячого водопостачання, опалення та електропостачання.

Також предметом таких договорів є надання послуг кондиціонування, вентиляції та експлуатаційні послуги.

В межах таких договорів позивачем виставлено рахунки за жовтень 2022 року січень 2023 року.

Також позивачем виставлено рахунки за лютий 2023 року, який не охоплювався дією вказаних договорів.

Враховуючи, що частину актів наданих послуг підписано відповідачем із вказівкою про незгоду із ними, а інші акти не підписані відповідачем, на позивачу лежить обов`язок довести факт надання відповідачу послуг конкретного обсягу та вартості.

У цьому контексті звертає на себе увагу факт неодноразового звернення відповідача до позивача за інформацію щодо обсягу наданих послуг, на що останній має право згідно наведених вище вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Проте позивач відповідної інформації не надав, що підтверджується, в тому числі й рішенням суду, яке набрало законної сили.

Проте позивачем обов`язку доказування не виконано.

Так, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості із зазначенням усіх її складових (наприклад з чого виходив позивач розраховуючи відшкодування за водопостачання: з об`єму постачання чи кількості осіб та з якої саме кількості, яку вартість опалення враховував позивач, яку кількість електроенергії спожито та інше).

Також позивачем не надано показників лічильників та будь-якої іншої об`єктивної інформації, яка б підтверджувала обсяг наданих послуг.

Вказане унеможливлює перевірку судом правильності розрахунку заявленої до стягнення суми.

В першу чергу мова йде про послуги опалення, кондиціонування та електропостачання, вартість яких залежить від встановленого тарифу, а на електропостачання також від фактично спожитого обсягу.

Разом із тим не можливо перевірити й вартість інших послуг, адже така вартість не відповідає вартості, визначеній у протоколі погодження договірної ціни, а представник позивача в судовому засіданні також вказував, що вартість інших послуг (зокрема кондиціювання) розраховувалася, виходячи із фактичних витрат позивача, а не із вартості за 1 кв.м., як вказано у протоколі погодження договірної ціни.

Окрім вказаного вище, щодо послуг за лютий 2023 року, позивач також мав довести їх відповідність ринковій ціні, адже такі відносини не врегульовані умовами договорів взагалі.

Відтак суд приходить до переконання про недоведеність заявлених позовних вимог, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню. Інших судових витрат до стягнення на заявлено.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Маспо-В» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 26.12.2023.

Суддя: В.І. Цитульський