Провадження № 2-зз/761/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Аббасової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко Олександра Олександровича про скасування заходів забезпечення позову у справі № 761/10357/22 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору дарування та скасування реєстраційних дій, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Б.Л. про визнання недійсним договору та скасування рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000. В іншій частині заяву представника позивача залишено без задоволення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2022 у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2022 провадження у цивільній справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Б.Л. про визнання недійсним договору та скасування рішення зупинено до набрання законної сили рішення у справі № 910/11027/18, що перебуває у провадженні Господарського суду м. Києва.

27.10.2022 на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнетенка О.О. про скасування заходів забезпечення позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2023 апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2022 залишено без змін.

07.02.2023 матеріали цивільної справи № 761/10357/22 повернулись на адресу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що на адресу суду надійшла заява представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову, яке необхідно вирішити, суддя вважає за необхідне поновити провадження у справі.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року по справі № 761/10357/22, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (площею 172,8 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000. Зазначає, що постанова Верховного Суду у справі № 910/11027/18 від 25.05.2021 року, яка становить предмет і підстави позову у справі № 761/10357/22 і на підставі якої обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не створює жодних правових підстав. Позивач не є стороною договору дарування квартири, укладення якого останній оскаржує; не мав та не має жодних прав на нерухоме майно, що було предметом договору дарування. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, що нерухоме майно по договору дарування, який останній оскаржує, підлягає передачі йому у разі задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року, заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору та скасування рішення - задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (площею 172,8 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.12.2022 року, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року - залишено без змін.

Звертаючись з заявою про скасування арешту заявник зазначає, що постанова Верховного Суду у справі № 910/11027/18 від 25.05.2021 року, яка становить предмет і підстави позову у справі № 761/10357/22 і на підставі якої обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не створює жодних правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині 1 ст.150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Ключовим завданням при вирішенні необхідності забезпечення позовних вимог є забезпечення в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідачу по справі №910/11027/18 ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність судового спору та винесення Великою Палатою Верховного Суду 25 травня 2021 року постанови про стягнення, у тому числі, і з нього на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діяв як ліквідатор ПАТ «АБ «Укоопспілка», 76 929 136,71 грн. шкоди та стягнення в рівних частинах з кожного по 2 775 150 грн. судових витрат. Вважає, що відчуження зареєстрованої за відповідачем ОСОБА_1 23 липня 2021 року квартири за безкоштовним правочином (договором дарування) на користь своєї дружини свідчить про свідоме, умисне вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань, які виникли на підставі рішення суду у справі №910/11027/18.

Вказував, що оспорюваний договір дарування квартири суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Порушуючи питання про забезпечення позову, позивач посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо оспорювання дійсності договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 23 липня 2021 року №748, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000 та одночасно позивачем заявляються вимоги про припинення за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

На час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_2 , як новий власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Матеріали справи підтверджують існування між сторонами спору, а реєстрація за відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірне майно свідчить про існування у останньої можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись цим майном.

Накладення арешту на спірну квартиру є співмірним із заявленими позовними вимогами.Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

Право на мирне володіння майном, яке передбачене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дозволяє втручатися у здійснення особою права власності і обмежувати його згідно закону, в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що потреба у забезпеченні позову не відпала. Також, суд враховує те, що у вказаній цивільній справі рішення суду не ухвалено, а тому відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, обґрунтовуючи свою заяву про скасування застосованих заходів забезпечення позову, заявник не навів достатніх доводів та доказів того, що заходи вжитті ухвалою про забезпечення позову порушують права відповідача на даний час та підлягають скасуванню. Доводи, викладені у заяві про скасування заходів забезпечення позову стосуються обґрунтованості заперечень проти позовних вимог, оцінка яким буде надана при розгляді справи по суті.

Таким чином, за вказаних обставин, заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що провадження у вказаній справі було поновлено для розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, обставини за яких було зупиненно провадження не припинили своє існування, суддя вважає за необхідне зупинити провадження у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Б.Л. про визнання недійсним договору та скасування рішення до набрання законної сили рішення у справі № 910/11027/18, що перебуває у провадженні Господарського суду м. Києва.

Керуючись ст. 158, 264 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко Олександра Олександровича про скасування заходів забезпечення позову у справі № 761/10357/22 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору дарування та скасування реєстраційних дій - відмовити повністю.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору та скасування рішення до набрання законної сили рішення у справі № 910/11027/18, що перебуває у провадженні Господарського суду м. Києва.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Аббасова