"07" липня 2023 р. Справа № 363/3635/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б., розглянувши заяву адвоката Воронова Євгенія Євгенійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2023 адвокат Воронов Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить суд зупинити стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКРКРЕДИФІНАНС» в сумі 11 724 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 3 784 грн.; простроченої заборгованості з несплачених відсотків за користування кредитом 7 310 грн.; за вчинення нотаріусом виконавчого напису 630 грн., а також зупинити стягнення винагороди приватного виконавця, яке проводиться на підставі виконавчого напису від 22.12.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 22851. В заяві зазначено, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовом до ТОВ «УКРКРЕДИФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. про визнання вимог неправомірними, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та скасування постанови приватного виконавця.

Вивчивши матеріали заяви та додатки до неї, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Представник заявника стверджує, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подачу заяви на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та с. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як споживач, права якого порушені.

Порядок сплати і розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як вбачається з заяви, предметом спору, з яким ОСОБА_1 планує звернутися до суду є визнання вимог неправомірними, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та скасування постанови приватного виконавця.

У спірних правовідносинах (визнання вимог неправомірними, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та скасування постанови приватного виконавця) позивач не є споживачем послуг, а нотаріус та приватний виконавець не були надавачами послуг для ОСОБА_1 .

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без дотримання статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви слід повернути заявнику згідно вимог ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Крім того, ст. 152 ч. 1 п. 1 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, згідно з ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 12 ст. 28 ЦПК України, позивачеві надано право вибору підсудності, зокрема за правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України, підсудність справ за місцезнаходженням відповідача або за альтернативною підсудністю за місцем виконання оспореного виконавчого напису.

Так, в заяві зазначено, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, заявнику та його представнику необхідно визначитися з підсудністю заяви.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір» ст.ст. 2, 4 10, 12, 81, 83, 133, 136, 151, 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Воронова Євгенія Євгенійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.Б. Баличева