КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9629/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Яворського М.А.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

У листопаді 2022 року АТ «Універсал банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27 лютого 2018 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Станом на 01 грудня 2020 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п.п. 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 01 грудня 2020 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 29 березня 2021 року став у форму «на вимогу».

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2022 року становить 88618,14 грн., з яких 78212,50 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 10405,64 грн - заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

На час звернення до суду із даним позовом, відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за договором, чим порушує законні права позивача.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 лютого 2018 року в розмірі 88618,14 грн., яка утворилась станом на 01 лютого 2022 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року, вказаний вище позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 лютого 2018 року в розмірі 78212,50 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що позивач включив до суми заборгованості відсотки за користування кредитними коштами та відсотки по витраті у розстрочку.

Зазначає, що 88618,14 грн. (сума позовних вимог) - 10405,64 грн. (відмовлено у стягненні за рішенням суду першої інстанції) - 20656,13 грн. (проценти за користування кредитними коштами) = 57556,37 грн. - 50000 грн. (кредитний ліміт) = 7556,37 грн. (не погоджені проценти за користування розстрочкою).

Вважає, що має місце приховування позивачем відсотків за користування кредитними коштами, що були нараховані та включені у склад позовних вимог, під виглядом тіла кредиту, що має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Наголошує, що він отримав кредит в розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, що не заперечується позивачем, але позивач безпідставно вимагає стягнути з нього 88618,14 грн., до якої включено відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 38618,14 грн., що підтверджується випискою по його, ОСОБА_1 особовому рахунку в АТ «Універсал Банк» станом на 13 квітня 2023 року.

Зазначає, що позивач навмисно приховує складові заборгованості, так як сторони не погоджували процентну ставку за користування кредитними коштами, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.

Просив суд, апеляційну скаргу задовольнити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року змінити в частині суми стягнення заборгованості, замість 78212,50 грн. стягнути з нього на користь АТ «Універсал Банк» суму заборгованості у розмірі 50000 грн.

На вказану апеляційну скаргу АТ «Універсал банк» подало відзив, обґрунтовуючи його тим, що фактом підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг є момент реєстрації, АТ «Універсал Банк» генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль.

Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ «Універсал Банк» за Договором про надання банківських послуг «Monobank», у підтвердження чого у мобільному додатку Відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер телефону.

Під час реєстрації після введення номера телефону Відповідач має ознайомитися з Умовами і натиснути «Продовжити», визначено, що натискаючи «Продовжити», ви погоджуєтесь з умовами та тарифами.

Це свідчить про те, що Відповідачем було погоджено Умови і останній був ознайомлений з ними ще до активації картки у мобільному додатку, і якщо Відповідачу не підходили Умови він би не отримував картки.

Відповідач успішно пройшов процедуру ідентифікації та верифікації і підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

Відповідач своїм підписом на Анкеті-заяві підтвердив укладення договору та зобов`язався його виконувати, також даним підписом він підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею надання банківських послуг та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані.

Договір про надання банківських послуг є публічним договором.

Правова природа договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною (визначені Банком) одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах (викладені в Умовах в правилах надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту), а інша сторона (Відповідач, Боржник) може приєднатися до таких умов (шляхом підписання Анкети-заяви), висловивши певним чином згоду на них (згода з положеннями Умов і правилах надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту).

Зазначає, що виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Відповідачем, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Розрахунок заборгованості в свою чергу підтверджується випискою, відповідно до якої можна побачити чому збільшилась заборгованість в певний період.

В свою чергу активне користування кредитною карткою, яке здійснював Відповідач свідчить про те, що Відповідач усвідомлював, що винен кошти Банку, які використовував з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів.

Просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 27 лютого 2018 року відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

Положеннями анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого відповідач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Як убачається зі змісту Анкети-заяви, відповідач своїм підписом підтвердив, та просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором.

Також, відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Крім того, підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем станом на 01 лютого 2022 року нараховано 78212,50 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог про наявну заборгованість у вказаному вище розмірі.

Однак, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Однак, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме те, що суду було надано розрахунок заборгованості без відображення такої складової суми заборгованості, як відсотки за користування кредитними коштами та витрат у розстрочку.

Позивач стверджує, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, таке твердження не заперечується відповідачем, та підтверджується матеріалами справи.

Проте, виходячи зі змісту господарських операцій з нарахування та обліку заборгованості, відображених у сформованій виписці по особовому рахунку ОСОБА_1 , позивач включив до суми заборгованості (50000 грн.) відсотки за користування кредитними коштами та відсотки по витраті у розстрочку.

Таким чином, відсотки за користування кредитними коштами, що були нараховані та включені у склад позовних вимог, під виглядом тіла кредиту є результатом односторонніх та вибіркових розрахунків позивача.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості до якої включено відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок недоведеності цих вимог.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 лютого 2018 року у розмірі 78212,50 грн. підлягає зміні, а з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 лютого 2018 року у розмірі 50000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга задоволена судом, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50000 грн. за договором про надання банківських послуг, за яку позивач сплачував би суму судового збору у розмірі 2481 грн. (що відповідало мінімальній сумі судового збору на час звернення до суду із даним позовом), а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3721,50 грн., який був сплачений відповідачем за звернення до суду з апеляційною скаргою, то з урахуванням вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з позивача різницю судового збору, яка підлягає стягненню у розмірі 1240,50 грн (3721,50 - 2481).

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19; )заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 лютого 2018 року у розмірі 50000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19; )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )судовий збір у розмірі 1240,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

М.А. Яворський