Справа № 645/3897/19
Провадження № 2/645/1071/23

22 грудня 2023 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 15.04.2019 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
28.03.2022 року на підставі розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 р. за №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вказану цивільну справу було передано на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтава.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.02.2023 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2023 року справу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.07.2023 р. справу прийнято та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
02.10.2023 року на запит суду з Міністерства юстиції України Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло повідомлення, відповідно до якого, запит суду стосовно вручення судових документів стороні у справі російській федерації, зазначено, що 01.12.2022 року прийнято Закон України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 22.01.1993 року. Закон передбачає зупинення Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та Протоколу до неї. Таким чином з дати зупинення дії Мінської конвенції: не здійснюватися співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами рф з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних, кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.
05.10.2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухвалення по справі заочного рішення.
Ухвалою суду від 25.10.2023 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про задоволення позовних вимог, просив про винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі не надав.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 360 ЦК України - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі
Згідно положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст.23 ЦК України).
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 1 ст.81, ч.1 ст.83 ЦПК України передбачений обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються обґрунтування своїх вимог та заперечень, та подати докази у справі безпосередньо до суду.
Подані суду докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України).
Так судом було встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.06.2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.11)
Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12)
Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 05.02.2013 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2007 року, реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.15,18)
В підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунки нарахувань для оплати послуг за теплопостачання та житлово-комунальні послуги, а також оплату послуг (а.с.21-27,32-41)
Оцінюючи надані позивачем письмові докази, суд зазначає, що будь-яких доказів того, що відповідач по справі є спадкоємцем частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , або співвласником та відповідно має зобов`язання по утриманню спірної квартири, позивачем не надано. Крім того, позивачем не обґрунтовано та відповідно не надано доказів спричинення відповідачем йому моральної шкоди.
Будь-яких клопотань з приводу неможливості подати докази та відповідно їх витребування, позивачем не заявлено.
За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за недоведеністю.
Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від основної вимоги про стягнення боргу, у задоволенні якої відмовлено, у задоволенні цієї вимоги суд також відмовляє у зв*язку з відсутністю доказів, спричинення моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Фрунзенським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне заочне рішення складено 28.12.2023 року.

Головуючий суддя І.В.Ульяніч