Справа № 299/1683/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ДЖУГИ С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 299/1683/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» на рішення Виноградівського районного суду від 8 серпня 2023 року, повний текст якого складено 17 серпня 2023 року, головуючий суддя Левко Т.Ю., -

встановив:

17.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ТОВ ФК «Еліт Фінанс» мотивуючи таким.

27.12.2006 позивачка уклала з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 5-12/12-2006, на підставі якого отримала кредиті кошти в сумі 10500,00 дол. США з кінцевим терміном погашення кредиту 26.12.2011.

У подальшому право вимоги з позичальника боргу за цим кредитним договором послідовно відступалося: 04.08.2020 ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп»; 20.08.2020 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ТОВ «Фінанс Проперті Груп»; 26.08.2020 ТОВ «Фінанс Проперті Груп» на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс».

11.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив за реєстровим № 143022 виконавчий напис, яким запропонував стягнути з позивачки на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс» борг за період з 26.08.2020 по 03.06.2021 у розмірі: 133033,68 грн борг за тілом кредиту; 16966,32 грн борг за відсотками, а також 50,00 грн плати за вчинення виконавчого напису, разом 150050,00 грн.

18.02.2022 приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. відкрив виконавче провадження № 68701963 із примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Про наявність боргу на про виконавче провадження позивачка дізналася випадково у березні 2023 року під час відчуження належного їй майна.

Виконавчий напис вчинений нотаріусом незаконно і не підлягає виконанню.

Борг не є безспірним. Про наявність боргу та про відступлення права вимоги за ним позивачку не було поінформовано, вимог про усунення порушень, про погашення боргу вона не отримувала, що позбавило її можливості заперечувати проти боргу, повідомити нотаріуса про наявність спору тощо.

Факт безспірності боргу, на стягнення якого звернулося по вчинення виконавчого напису ТОВ ФК «Еліт Фінанс», приватний нотаріус Остапенко Є.М. не перевірив, необхідних для цього документів від стягувача не отримав, процедуру вчинення виконавчого напису, яка на відповідний час не передбачала можливості його вчинення на кредитному договорі, а також на окремому аркуші, а не на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, як це зробив нотаріус, порушив.

Посилаючись на ці обставини, на порушення вимог закону при вчиненні виконавчого напису, позивачка ОСОБА_1 просила виконавчий напис, вчинений 22.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 11.06.2021 за реєстровим № 143022, визнати таким, що не підлягає виконанню та просила стягнути на її користь із відповідача витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн і на оплату правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Виноградівського районного суду від 08.08.2023 позов задоволено:

визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 11.06.2021 № 143022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.;

стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 1073,60 грн і витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що заборгованість, на стягнення якої був вчинений виконавчий напис, не є безспірною, крім того, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі не допускалося законодавством, вимоги закону про направлення вимоги боржнику та вчинення виконавчого напису лише після встановленого строку, якщо вимогу не було задоволено, теж не були додержані. Відповідач позов визнав.

Підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат були встановлені та доведені, клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату позивачкою правової допомоги було відхилене як необґрунтоване, оскільки заявлені до стягнення витрати відповідають обставинам справи та співмірні із заявленими вимогами та обсягом наданих послуг.

Відповідач ТОВ ФК «Еліт Фінанс» оскаржив рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат на оплату професійної правничої допомоги як ухвалене з порушенням норм процесуального права. Доводи скарги зводяться до такого.

Відповідач подавав суду обґрунтоване клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, якому суд належної оцінки не надав.

Тим часом, справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є максимально простою і не потребує спеціальних знань у громадянина, у мережі Internet є велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв, є обширна судова практика. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Відтак у позивачки не було крайньої необхідності звертатися за наданням правової допомоги.

Суд не має обов`язку задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги в повному заявленому розмірі, позаяк розмір цих витрат повинен відповідати критеріям реальності, розумності, справедливості, співмірності тощо, а також повинен бути належно доведеним. Ці обставини оцінюються судом у кожному конкретному випадку. Слід зауважити також, що відповідач визнав позов, не вчиняв дій, спрямованих на ускладнення чи затягування розгляду справи, на витрачання додаткових ресурсів позивачкою.

Рішення суду про стягнення витрат на оплату позивачкою правової допомоги в сумі 10000,00 грн не відповідає критеріям розумності та справедливості.

Крім того, позивачка не зверталася до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору, хоча у неї є заборгованість за кредитним зобов`язанням. Відповідач визнав позов та не здійснював будь-яких дій, спрямованих на витрачання додаткових ресурсів позивача і затягування розгляду справи.

Відповідач просить рішення в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу із 10000,00 грн до 3000,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не дає оцінки судовому рішенню в частині, в якій воно не оскаржується, та бере до уваги пов`язані факти і обставини остільки, оскільки це необхідно для розгляду справи за апеляцією (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Встановлено, що 27.12.2006 ОСОБА_1 уклала з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 5-12/12-2006, на підставі якого отримала кредит у сумі 10500,00 дол. США з кінцевим терміном погашення кредиту 26.12.2011 (а.с. 9-11).

Право вимоги з позичальника ОСОБА_1 боргу за цим кредитним договором послідовно відступалося: 04.08.2020 ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп»; 20.08.2020 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ТОВ «Фінанс Проперті Груп»; 26.08.2020 ТОВ «Фінанс Проперті Груп» на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс» (а.с. 12-32).

За заявою ТОВ ФК «Еліт Фінанс» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 11.06.2021 вчинив за реєстровим № 143022 виконавчий напис, яким запропонував стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс» борг за кредитним договором від 27.12.2006 № 5-12/12-2006 за період з 26.08.2020 по 03.06.2021 у розмірі: 133033,68 грн борг за тілом кредиту; 16966,32 грн борг за відсотками, а також 50,00 грн плати за вчинення виконавчого напису, разом 150050,00 грн (а.с. 33).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. від 18.02.2022 відкрито виконавче провадження № 68701963 із примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстровим № 143022, на стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс» боргу загальною сумою 150050,00 грн (а.с. 34-35).

28.03.2023 до Виноградівського районного суду надійшла заява ТОВ ФК «Еліт Фінанс» про визнання позову (а.с. 50-52).

Разом із заявою про визнання позову відповідач подав і клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, вмотивоване тим, що справа є простою, не потребує спеціальних знань у громадянина, у мережі Internet є велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв, є обширна судова практика, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, тому у позивачки не було крайньої необхідності звертатися за наданням правової допомоги (а.с. 53-55).

Рішенням Виноградівського районного суду від 08.08.2023 виконавчий напис від 11.06.2021 № 143022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 101-106). Рішення суду по суті спору не оскаржується.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивачки ОСОБА_1 під час розгляду справи у Виноградівському районному суді представляла відповідно до договору про надання правової допомоги від 03.03.2023 адвокат Овсепян К.А. на підставі ордера серії АО № 1084071 від 15.03.2023 на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 42-44).

У позовній заяві, поданій від імені та в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Овсепян К.А., міститься орієнтовний розрахунок витрат, які позивачка понесла або планує понести у зв`язку з розглядом справи Виноградівським районним судом, де витрати на правову допомогу визначені в розмірі 10000,00 грн із зазначенням видів правової допомоги та витраченого на них часу (загалом 20 годин), і заява про стягнення цих витрат із відповідача (а.с. 1-8).

До позовної заяви ОСОБА_1 приєднано окрему заяву про відшкодування витрат на правову допомогу з аналогічним обґрунтуванням (а.с. 38-39), до якої додані документи на підтвердження цих витрат.

За умовами договору про надання правової допомоги від 03.03.2023 і додаткової угоди від 15.03.2023 до цього договору, якою сторони, зокрема, включили до договору консультацію, надану 27.02.2023, ставка гонорару за одну годину роботи адвоката встановлена на рівні 500,00 грн, уся сума гонорару відповідно до затрачених 20 годин роботи адвоката (10000,00 грн) підлягає сплаті позивачкою в день подання позовної заяви до суду (а.с. 41-42).

Види, опис, тривалість і вартість правової допомоги зафіксовані, зокрема, у додатковій угоді та в акті виконаних робіт від 15.03.2023, підписаному адвокатом Овсепян К.А. та Іванігою Л.Т. (а.с. 40). Позивачка надала суду оригінал розрахункової квитанції від 15.03.2023 серії КЕТФ РК-1 № 000829 про сплату адвокату Овсепян К.А. за адвокатські послуги 10000,00 грн (а.с. 46).

Отже, адвокат Овсепян К.А. і позивачка ОСОБА_1 належно узгодили перелік, ціну, загальну вартість і оплату послуг, що були надані адвокатом у рамках представництва позивачки в цивільному процесі у справі № 299/1683/23 на стадії її розгляду судом першої інстанції. Правова допомога була позивачці надана фактично, зафіксована та оплачена, що підтверджується належними доказами.

Власне факт надання та види правової допомоги, її тривалість не оспорюються відповідачем, конкретних доводів щодо цього апеляція не містить, заперечується лише загальна вартість наданих послуг у контексті її розумності та справедливості з огляду на характер і складність справи та дії відповідача в процесі.

За приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ч. 1 п. 4);

до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права;

зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (ст. 27 ч.ч. 3, 5);

гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту;

порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги;

при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ч.ч. 1, 2, 3).

Аналогічні правила щодо надання адвокатом правової допомоги на підставі договору та щодо гонорару встановлені й статтями 14, 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 (зі змінами), де також зафіксовано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, а статтею 29 цих Правил передбачено право адвоката стягувати з клієнта, окрім гонорару, також і коштів, необхідних для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, види і порядок сплати яких визначаються договором.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства (ст. 2 ч. 3 п. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ЦПК України, зокрема:

ст. 133:

до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3);

разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ст. 134 ч. 1);

ст. 137:

витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1);

за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 п. 1);

для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3);

розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4);

у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5);

обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6);

ст. 141:

інші, окрім судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2);

при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч. 3);

розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8).

Таким чином, гонорар адвоката має договірну природу, визначається за згодою адвоката і клієнта, правомірність договору про надання правничої допомоги презюмується, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Питання про витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, вирішується судом як щодо витрат, які фактично сплачені, так і щодо витрат, які підлягають сплаті відповідною стороною.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, у розумінні якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (до прикладу, рішення у справі ««East/West Alliance Limited» проти України» (Case of East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23.01.2014, Заява N 19336/04, п. 268).

Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується і з позицією, до прикладу, Великої Палати Верховного Суду, сформульованою 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Позивачка ОСОБА_1 виконала вимоги ст. 134 ч. 1, ст. 141 ч. 8 ЦПК України, ясно та своєчасно зробила відповідну заяву щодо розподілу судових витрат. Докази щодо таких витрат стороною позивачки суду надані та відповідають вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача ТОВ ФК «Еліт Фінанс» щодо неспівмірності заявлених до стягнення судових витрат характеру та складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, несправедливості та нерозумності розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги. Міркування апелянта про те, що, мовляв, справа не становить складності, законодавство стабільне, є судова практика з цього питання, є зразки позовних заяв у мережі Internet тож позивачка не потребувала професійної правничої допомоги, а відповідач визнав позов і подібні не можуть бути враховані.

Як випливає з наявних матеріалів справи, саме відповідач ініціював стягнення з позивачки боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом і таке стягнення судом було визнане незаконним безвідносно власне до наявності чи відсутності боргу як такого. Позивачка вимушена була вживати заходів на захист своїх цивільних прав, що потребувало і отримання фахової правової допомоги.

Звернення по таку допомогу та звернення до суду по захист є безспірними правами позивачки, є її конституційними правами (ст.ст. 55, 59 Конституції України, інші норми законодавства), яких вона не може бути позбавлена і на що бажання відповідача впливати жодним чином не можуть, міркування про протилежне неспроможні. Відповідач не вправі вирішувати за позивачку, яка не є фахівцем у сфері правового регулювання спірних правовідносин, користуватися їй професійною правничою допомогою, чи ні, і якою саме. Той факт, реалізувала позивачка своє право врегульовувати спір позасудовим порядком, чи ні на ці обставини не впливає.

На час пред`явлення позову щодо ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс» уже здійснювалося виконавче провадження, де сума боргу становила 150050,00 грн і була для позивачки значною, дії відповідача вже потягли для позивачки відповідні негативні наслідки. Заявлена до стягнення сума оплати за надану професійну правничу допомогу становить 6,66% від суми, яка належала до стягнення за виконавчим написом, визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Визнання відповідачем позову лише залишило витрати на професійну правничу допомогу на рівні, що існував на момент пред`явлення позову, та не потягло їх збільшення відповідно до обставин і тривалості процесу.

Позивачка ОСОБА_1 має законне право на відшкодування витрат на оплату наданої їй професійної правничої допомоги, що їх зазнала внаслідок реалізації відповідачем ТОВ ФК «Еліт Фінанс» свого права на стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом з порушенням установленого законом порядку.

Цивільним процесуальним законом зважаючи на принцип диспозитивності судового процесу встановлені загальні правила, за якими сторона вправі ставити питання про зменшення витрат іншої сторони на оплату професійної правничої допомоги, може заперечувати обґрунтованість таких витрат тощо. За наявності відповідного обґрунтованого клопотання, доказів, поданих його ініціатором, суд може зменшити розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги, якщо дійде відповідного висновку. Втім, такого обґрунтування і доказів відповідач ТОВ ФК «Еліт Фінанс» не надав.

Поставивши питання про зменшення розміру зазначених витрат відповідач навів для цього тільки свої загальні міркування та не навів конкретних доводів, не надав доказів, які б спростовували по суті обґрунтованість цих витрат, тоді як саме доведення відповідних обставин є його обов`язком. Окрім цього, позиція відповідача є суперечливою та непослідовною: при одних і тих самих доводах і міркуваннях у суді першої інстанції відповідач вважав достатнім розмір належних до стягнення витрат позивачки на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 грн, а в суді апеляційної інстанції 3000,00 грн.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для оцінки розміру витрат позивачки на оплату професійної правничої допомоги як завищених, надмірних, неспівмірних зі складністю справи, обсягом наданої правничої допомоги та витраченим не це часом, а відтак несправедливих. У справі, що розглядається, суд не має обґрунтованих і доведених підстав втручатися в договірні відносини між адвокатом і клієнтом щодо розміру узгодженої та здійсненої оплати за надання професійної правничої допомоги, покладати на підставі лише необґрунтованих міркувань відповідача додатковий майновий тягар на позивачку.

Відтак наведені обставини та доводи апеляції не дають підстав для її задоволення зі зміною рішення суду першої інстанції щодо суми витрат на оплату професійної правничої допомоги, стягнутої з відповідача на користь позивачки, тому на підставі ст. 375 ЦПК України скаргу, яка правильності по суті, законності та справедливості рішення суду першої інстанції в оскарженій частині не спростовує, слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» залишити без задоволення, а рішення Виноградівського районного суду від 8 серпня 2023 року в частині розподілу витрат на оплату професійної правничої допомоги без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді