Номер провадження: 22-ц/813/935/23
Справа № 504/1941/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Красносільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Красносільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права на земельну частку (пай).

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в період з 1978 року по 2000 рік він працював механізатором у СВК «Кубанський». Рішенням загальних зборів від 20 лютого 1997 року він був включений до списку громадян - членів КСП «Кубанський», що мають право на земельну частку (пай), але відповідний сертифікат не отримав.

З питання отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) він звернувся у Лиманську районну державну адміністрацію, яка підтвердила правомірність його вимог, але в результаті розгляду його заяви йому було рекомендовано звернутися до суду, оскільки на даний це єдиний спосіб захисту його права.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Лиманської районної державної адміністрації до суду не з`явився, але надав листа, що не заперечує проти задоволення позовних вимог і просив розглянути справу у його відсутності.

Представник третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області до суду не з`явився, але надав листа про розгляд справи у його відсутність.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у розмірі 7,62 умовних кадастрових гектарів, із земель КСП «Кубанський», території Красносільської сільської ради Лиманського (колишня назва Комінтернівського) району, Одеської області.

Встановлено порядок виконання рішення таким, що це рішення після набрання ним законної сили, є підставою для початку ОСОБА_2 процедури приватизації земельної частки (паю) земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 7,62 га в КСП «Кубанський», що розташована на території Красносільської сільської ради Лиманського району, Одеської області (за межами населеного пункту), в порядку, передбаченому діючим законодавством України.

26 квітня 2021 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано виправлену на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вище вказане рішення суду. Апелянт коротко виклав обставини справи та зазначив, що вважає оскаржуване рішення таким, що суперечить вимогам цивільного законодавства, а тому воно має бути визнане незаконним та скасовано. Апелянт вказує, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року за позовом ФГ «Назари» (що не являються учасником цивільної справи, по якій оскаржується рішення) до майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» визнано дійсним договір купівлі-продажу від 08.07.2013 між ФГ «Назари» та групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» та визнано за ФГ «Назари» право власності на будівлю та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Апелянт повідомляє, що він має право на пайовий фонд майна КСП «Кіровська птахофабрика» та не укладав з ФК «Назари» договір купівлі-продажу. Крім того, як повідомляє апелянт, йому повинно бути видано Сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 8,28 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП «Кіровська птахофабрика». На підставі зазначеного, апелянт просить суд поновити йому строк на апеляційне оскарження; скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2017 року та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ; звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору як інваліда 2-групи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасники справи мають права, встановлені ст. ст. 43, 49 ЦПК України, в тому числі, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Сторони про розгляд справи сповіщались неодноразово належним чином та завчасно.

При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, перевіривши судове рішення на предмет вирішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно із ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження рішення.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні №11-рп/2007 від 11 грудня 2007 року зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Частиною першою статті 352 ЦПК України, передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов?язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов?язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов?язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов?язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов?язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов?язків. Будь-який інший правовий зв?язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з?ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов?язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов?язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов?язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов?язки такої особи не вирішувалося.

Виходячи зі змісту даної процесуальної норми та обставин справи, апелянт, а саме ОСОБА_1 , на момент прийняття рішення не мав статус учасника справи, та відповідно до закону лише наділений правом подати апеляційну скаргу, в разі, якщо оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про його права і обов`язки та законні інтереси.

Перевіркою обґрунтованості доводів апеляції щодо наявності прав у апелянта, на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент винесення рішення судом першої інстанції питання про права свободи інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалися.

За обставинами даної справи предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про визнання права на земельну частку (пай) у СВК «Кубанський».

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року за позовом ФГ «Назари» (що не являються учасником цивільної справи, по якій оскаржується рішення) до майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» визнано дійсним договір купівлі-продажу від 08.07.2013 між ФГ «Назари» та групою пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» та визнано за ФГ «Назари» право власності на будівлю та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, апелянт пояснює, що його, як члена КСП «Кіровська птахофабрика», було включено до загального списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, яким були надані земельні частки (паї) зі складу сільськогосподарських земель, що були в підпорядкуванні КСП «Кіровська птахофабрика». Апелянт зауважує, що йому повинні були видати сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 8,28 га. Вказана ділянка, як зауважує апелянт, без визначення меж в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва знаходиться в обробітку ФГ «Назари» і є саме пайовим фондом КСП «Кіровська птахофабрика» і повинна бути повернута апелянту як самовільно зайнята земельна ділянка зі стягненням коштів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що реалізація ОСОБА_2 передбаченого Законом права на отримання належного йому майнового паю в натурі не впливає на реалізацію ОСОБА_1 права на отримання належного йому майнового паю в натурі, а тому апеляційний суд доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не стосується та не порушує майнових прав апелянта.

Враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки апелянтом не наведено обґрунтованих доводів та не надано доказів на підтвердження факту порушення оскаржуваним рішенням його прав та законних інтересів, а обставини, на які посилався апелянт в своїй скарзі, мають бути перевірені в рамках іншої справи, апеляційний суд на підставі ст. 362 ЦПК України закриває апеляційне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 362, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Красносільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права на земельну частку (пай) - закрити.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 04 липня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік