Справа № 462/12/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Р.,

справа № 462/12/22

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Львівська міська рада,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Львівської міської ради Поповича Ярослава Дмитровича,

встановив:

позивачка 06.01.2022 року звернулася до суду із позовом, у якому просить визначити додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_3 . У вересні цього ж року позивачка дізналася, що тітка, ймовірно, заповіла належну їй квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Звернувшись до приватного нотаріуса 25.10.2022 року, позивачка дізналася, що ОСОБА_3 складено заповіт, який було посвідчено у П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі, проте зміст заповіту був їй невідомий. 18.11.2021 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори їй було видано дублікат заповіту, який було складено її тіткою, та, яким остання заповіла позивачці вищезгадану квартиру, а також все інше майно, яке належало їй на день смерті. Зазначає також, що вона не проживала разом із своєю тіткою, мало з нею спілкувалась, мені не було відомо жодних підстав, мотивів чи внутрішніх переконань тітки складати заповіт на її користь, тому вона не знала та не могла знати про існування такого. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, відповідні повідомлення їй не надсилалися, інформація про наявність заповіту в пресі не розміщувалася. Просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою судді від 12.01.2022 року у справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.08.2022 року справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Вважає, що позивачкою з поважних причин пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй невідомо було існування заповіту на її користь.

Представник Львівської міської ради проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що позивачка не навела поважних причин для пропуску нею строку для звернення до нотаріуса саме із заявою про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а заяву відповідного змісту нотаріусу Кудрявцева Ю.В. подала 25.01.2023 року.

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача ЛМР, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , а.с.12).

Відповідно до витягів зі спадкового реєстру від 25.10.2021 року, наданих приватним нотаріусом Коцюбинським А.В., ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений 03.11.2015 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою, інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня (а.с.13,14).

Виходячи із змісту запиту на інформацію, ОСОБА_1 25.10.2021 року звернулася до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із проханням надати інформацію щодо складеного ОСОБА_3 заповіту, можливості отримання його дублікату, та отримала відповідь №1937/01-16 від 29.10.2021 року, у якій їй було роз`яснено її право особисто прибути до нотаріальної контори для вирішення порушених нею питань (а.с.15-17).

Згідно копії заповіту від 03.11.2015 року, дублікат якого 18.11.2021 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори виданий ОСОБА_1 замість втраченого, ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , квартиру АДРЕСА_2 , а також все інше її майно, яке буде належати їй на день її смерті, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18).

02.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із запитом, у якому просила надати їй інформацію, чи зверталися до нотаріальною контори спадкоємці ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, чи заводилася спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 після її смерті, чи надсилалося повідомлення про відкриття спадщини позивачці, чи здійснювався виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, та отримала відповідь №2174/01-16 від 15.12.2021 року, що згідно даних Спадкового реєстру спадкова справ після смерті ОСОБА_3 не заводилася, для відкриття спадкової справи заявниці необхідно доказати факт спільної реєстрації із спадкодавцем, а у разі відсутності даного факту, звернутися у суд за продовженням терміну для прийняття спадщини (а.с.19,20).

Виходячи із відповіді №749 від 01.03.2022 року на запит представника позивачки, ОКП «БТІ та ЕО» повідомило, що згідно архівних даних станом на 29.12.2012 р. інформація про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 в БТІ відсутня. В матеріалах інвентаризаційної справи наявна довідка ЖБК №74 від 13.01.1993 р. за №126/262 про виплату пайового внеску гр. ОСОБА_3 на вищевказану квартиру. Іншою інформацією бюро не володіє (а.с.69,70).

Згідно витягу-інформації з державного реєстру речових прав станом від 01.02.2022 року, відомості щодо квартири АДРЕСА_2 у такому відсутні (а.с.33,34).

На виконання ухвали суду, 19.05.2023 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою надіслано до суду копію спадкової справи №38/2023 до майна ОСОБА_3 .

Виходячи із матеріалів спадкової справи, ОСОБА_1 25.01.2023 року звернулася до державного нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_3 , яка згідно із заповітом залишила їй квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а також все інше майно, яке буде належати їй на праві приватної власності на час смерті. Зазначила, що вказану спадщину вона приймає, а також сповістила, що інших спаждкоємців, передбачених законом, немає (а.с.157 зв).

Згідно довідки №41 від 24.05.2022 року, така видана головою правління ЖБК-74 Кудрявцевій Ю.В. про те, що її тітка ОСОБА_3 , була зареєстрована і постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.164).

Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію №40 від 24.05.2022 року, така видана головою правління та бухгалтером ЖБК-74 про те, що ОСОБА_3 проживала за адресою АДРЕСА_1 в будинку, який належить Житлово-будівельному кооперативу №74. Квартира приватна належить ОСОБА_3 на підставі реєстраційного посвідчення № НОМЕР_2 від 29.03.1993 р. Станом на 21.03.2021 року у квартирі зареєстрована ОСОБА_3 (а.с.164 зв).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування»).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03.03.2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5)необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк позивачка не прийняла спадщину.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 20.09.2021 року, включно.

25.10.2021 року позивачка звернулася із запитом до нотаріуса, чи складала ОСОБА_3 заповіт на її користь, та 18.11.2021 року отримала дублікат заповіту, посвідченого 03.11.2015 року, копію якого долучено до матеріалів справи.

02.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із запитом про надання інформації та отримала відповідь від 15.12.2021 року, у якій державний нотаріус зазначила, що для відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 заявниці необхідно доказати факт спільної реєстрації із спадкодавцем, а уразі відсутності даного факту, звернутися у суд за продовженням терміну для прийняття спадщини.

06.01.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі нею до нотаріальних органів заяви для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини.

Перший період період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язанні з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19.

Виходячи із наведеного, беручи до уваги обставини справи, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку, для прийняття спадщини, який розпочався із часу відкриття спадщини та тривав до 20.09.2021 року.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд також бере до уваги період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який становить близько трьох місяців та біля трьох тижнів - із часу надання нотаріусом відповіді із роз`ясненням можливості звернутися до суду, та не має підстав вважати такий надмірним.

Оцінюючи доводи представника Львівської міської ради про те, що до звернення ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини пройшло більше року із часу звернення із позовом та її обов`язок довести поважність пропуску такого строку, суд зауважує наступне.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вчинення позивачкою активних дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а саме звернень до нотаріуса щодо наявності заповіту, заведення спадкової справи, виклику спадкоємців ОСОБА_3 , подання позову до суду, та звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, наявності у матеріалах провадження спадкової справи, суд вважає за можливе визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , терміном в один місяць.

При цьому, доводи представника Львівської міської ради про врахування постанов Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №571/731/21 та від 17.02.2022 року у справі №953/15603/20, не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13,78,81,141, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном в 1 (один) місяць з часу набрання рішенням законної сили для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач Львівська міська рада (місце знаходження місто Львів, площа Ринок, будинок № 1, ).

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2023 року.

Суддя: І.С. Мруць