Справа № 303/6254/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Павло Петрович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Кость В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за кадастровим номером :01:016:0665. Суміжними землекористувачами є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Територія вулиці Коцки із наявним зеленими насадженнями є зоною загального користування та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Мукачево.

Однак, внаслідок проведення 14 травня 2020 року, на замовлення відповідача, земляних та будівельних робіт без відповідних дозвільних документів порушено право власності позивача, яке проявилося у вчиненні істотних перешкод у доступі до належного йому будинку.

Уповноваженими особами муніципальної інспекції у м. Мукачеві було встановлено протиправні дії відповідача та складені приписи про негайне зупинення будівельних робіт, складено протоколи про адміністративне правопорушення та накладено штраф. Крім того уповноваженими особами Мукачівської міської ради був встановлений факт самочинних дій щодо забудови земельної ділянки комунальної власності по АДРЕСА_1 , чим фактично перекрито проїзд вулицею.

Також вказує на те, що діями відповідача порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. Протягом 14-18 травня 2020 року він був змушений відкласти свої справи для відновлення стану, що існував до вчинення порушення відповідачем (закопати рів перед своїм будинком, відновити дорожнє полотно, вжити заходів для встановлення винних та притягнення їх до відповідальності). А тому вважає, що діями відповідача йому нанесена моральна шкода, яку він визначає в розмірі 1 гривні.

З урахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 грн та судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник П.П., просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його позов.

Вважає зазначене рішення суду незаконним, необґрунтованим і таким, в якому не були в повному обсязі встановлені всі обставини, які мають значення для справи.

Вказує, що ним було надано докази, які підтверджують завдання йому моральної шкоди діями відповідача, зокрема, скаргами позивача, протоколами про вчинення адміністративного правопорушення, якими встановлено протиправну поведінку відповідача, що полягала в перекритті заїзду до будинку АДРЕСА_1 . Однак такі докази суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги.

Такими протиправними діями відповідача йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 1 гривні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 14 травня 2020 року головним спеціалістом Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення №143/20 відносно ОСОБА_2 за ст. 152 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з даними протоколу, о 11:00 год. 14.05.2020 року в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 проводив земельні роботи без дозволу, виданого в установленому порядку, чим порушив вимоги п.4.1.5, п. 4.1 Правил благоустрою м. Мукачево.

18.05.2020 відносно ОСОБА_2 винесено припис №-136-, згідно з яким встановлено, що гр. ОСОБА_2 проводив земельні роботи без відповідних дозвільних документів, чим порушив вимоги п. 4.1.5, п. 4.1. «правил благоустрою міста Мукачево» та приписано усунути виявлені порушення, а саме:припинити проведення земельних робіт негайно.

З повідомлення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 25.06.2020 №915/01-32/0044 вбачається, що 16.06.2020 на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради розглянуто протокол про адміністративне правопорушення №143/20 від 14.05.2020. За результатами розгляду адміністративною комісією не встановлено потерпілого від вчинення адміністративного правопорушення, винних осіб притягнуто до відповідальності та накладено штраф.

В свою чергу, акт комісії із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської об`єднаної територіальної громади по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 15.07.2020 містить висновки щодо фіксації наявності самовільно встановленого гаражу на АДРЕСА_2 поряд із заїздом на земельну ділянку, яка перебуває у власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вважає, що діями відповідача йому завдано перешкоди у доступі до будинку за адресою: АДРЕСА_1 та порушенням активного громадського життя в період з 14.05.2020 по 18.05.2020 включно.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову вважав, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт завдання йому шкоди внаслідок проведення ОСОБА_2 земельних робіт без виданого в установленому порядку дозволу, а також причинного зв`язку між діями ОСОБА_2 та настанням тих негативних наслідків, на які посилається ОСОБА_1 .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою належить розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як роз`яснено в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто, в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Отже, з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, вчиненого саме при виконанні своїх повноважень, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Такі обставини повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами саме позивачем, виходячи із загальних засад доказування.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 757/62111/18-ц.

Судом вірно встановлено, що позивачем не доведено наявності немайнової шкоди, завданої йому внаслідок протиправних діянь відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача, вини останнього в заподіянні такої шкоди саме позивачу.

Хоча на відповідача і було складено протокол про адміністративне правопорушення № 143/20 за ст. 152 КУпАП та встановлено, що ОСОБА_2 проводив земляні роботи без дозволу навпроти будинку позивача, однак, на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради 16.06.2020 не встановлено потерпілого від учиненого адміністративного правопорушення.

Тобто, ОСОБА_1 не доведено, що діями ОСОБА_2 створено перешкоди у доступі до належного йому будинку та існування причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та наявністю самої моральної шкоди, яку позивач оцінив в одну гривню.

Суд першої інстанції надав правильну правову кваліфікацію спірним правовідносинам та визначив, які норми права необхідно застосувати для вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги є аналогічні доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довів наявність підстав для стягнення із відповідача на його користь моральної шкоди.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Оскільки підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає, а тому, апеляційна скарга не підлягає до задоволення а рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Павло Петрович, залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 липня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: