Номер провадження: 22-ц/813/2371/23
Справа № 522/1957/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1»,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року у складі судді Бондар В.Я.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОК «ЕКОДОМ-1», третя особа: ТОВ «Ханбер» та просив:

- визнати недійсним договір №39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 21.03.2019, укладений між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір №8 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 22.04.2017, укладений між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір №9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 02.04.2017, укладений між ОК«ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 виступив інвестором будівництва багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом та вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 (наразі будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_2 ). У 2016 році позивачем профінансовано будівництво квартири, загальною площею 140,14 кв.м. та двох парко-місць. Замовником будівництва виступало ТОВ «ХАНБЕР». Позивач отримав письмове погодження ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» на відчуження на його користь майнових прав на об`єкти, які наразі належать йому на праві власності: квартира АДРЕСА_3 . Як зазначає позивач, у листопаді 2019 року йому стало відомо про існування документів щодо повторного відчуження колишнім головою ОК «ЕКОДОМ-1» ОСОБА_3 профінансованого позивачем об`єктів на користь ОСОБА_2 . У слідчому управлінні Територіального управління Державного бюро розслідувань у слідства є підстави вважати, що перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_2 , колишній голова ОК «ЕКОДОМ-1» ОСОБА_4 з перевищенням повноважень та з метою збагачення виготовила на користь ОСОБА_2 , оскаржувані договори. Такі дії ОСОБА_4 увійшли до предмету досудового розслідування по к/п №000440 від 22.08.2019. ОСОБА_4 наразі повідомлено про підозру. Без погодження з ТОВ «ХАНБЕР» ОК «ЕКОДОМ-1» не мав права на продаж об`єктів нерухомості. Договір про сплату пайових внесків між головою ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 нібито укладено 21.03.2019, тоді як дім введений в експлуатацію ще 28.12.2018, а позивач придбав майнові права ще в 2016 році. Також позивач зазначив, що після звернення ОСОБА_4 кооператив повідомив, що не знає про існування договору укладеного з ОСОБА_2 та ніякі кошти від останнього не надходили.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким:

- визнати недійсним договір №39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 21.03.2019, укладений між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір №8 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 22.04.2017, укладений між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір №9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 02.04.2017, укладений між ОК«ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що отримавши письмове погодження замовника будівництва клубного будинку «Graf» та, відповідно, єдиного власника майнових прав на усі приміщення в будинку -ТОВ «ХАНБЕР», Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1» відчужив на його користь майнові права на належні йому наразі об`єкти нерухомості. Без отримання погодження загальних зборів учасників ТОВ «ХАНБЕР», колишній голова ОК «ЕКОДОМ-1» ОСОБА_5 не мала повноважень на відчуження (продаж) ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 . Укладені між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 договір № 39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 21.03.2019, договір № 8 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 22.04.2017 та договір № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 02.04.2017 підлягають визнанню недійними. Зважаючи на те, що з дотриманням встановленого порядку, ще у 2016 році ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_4 та парко-місце № НОМЕР_1 у клубному будинку «Graf» (ТОВ «ХАНБЕР» надало на це письмову згоду), - повторний продаж вже у 2017 та 2019 році колишнім головою ОК «ЕКОДОМ-1» цих самих об`єктів ОСОБА_2 є неприпустимим та таким, що суперечить нормам цивільного законодавства України. Договір про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» №39б начебто підписаний між ОК «ЕКОДОМ-1», в особі голови Кооперативу Корнієнко Н.О., та ОСОБА_2 в дату - 21 березня 2019 року, коли у колишнього голови ОК «ЕКОДОМ-1» ОСОБА_4 не було та не могло бути повноважень на підписання договору № 39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» з ОСОБА_2 . Визнання недійсними у судовому порядку укладених між ОСОБА_2 та ОК «ЕКОДОМ-1» договорів про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» № 39б від 21.03.2019, № 8 від 22.04.2017, № 9 від 02.04.2017, які суперечать ЦК України, слугуватиме документальним спростуванням презумпції правомірності відповідних правочинів. Документи, на які посилається ОСОБА_2 , в якості обґрунтування належності йому права власності на квартиру АДРЕСА_3 , є майже ідентичними до того пакету документів, що є в наявності у ОСОБА_1 .Крім того, клопотання ОСОБА_1 від 27.07.2021 про витребування оригіналів документів ОСОБА_2 суд безпідставно не задовольнив.

14.01.2022 ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що скаржником у свої апеляційній скарзі не доведено та не наведено жодного аргументу в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення. По суті в апеляційній скарзі наведені всі обставини, що були досліджені в суді першої інстанції.З позовної заяви взагалі не вбачається наявності у позивача законного інтересу на звернення до суду з зазначеним позовом, позивач взагалі не довів суду чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення. На момент звернення до суду з позовом права власності на квартиру АДРЕСА_4 та 9 вже було зареєстроване за позивачем. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що вступаючи в договірні відносини з ОК «ЕКОДОМ-1», ОСОБА_2 мав або повинен був мати інформацію про обмеження повноважень ОК «ЕКОДОМ-1» в особі його керівника, які виникли у зв`язку з укладенням ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1» Податкової угоди № 1 від 15 грудня 2015 року до цього Договору. Укладена нібито 15.12.2015 між ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» додаткова угода №1 до договору про співробітництво, є фіктивною, тобто такою, що не була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею, та такою, що була укладена та підписана сторонами вже в період виникнення спірних правовідносин між ними та ОСОБА_2 , з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором про сплату пайових внесків.

Представник ОК «ЕКОДОМ-1» в судове засідання 29.06.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників відповідача ОСОБА_2 та третьої особи, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2015 між ТОВ «ХАНБЕР» (сторона 1) та ОК «ЕКЕДОМ-1» (сторона 2) укладено договір про співпрацю №1, предметом якого стала діяльність направлена на будівництво об`єкта та отримання в ньому приміщень.

Відповідно до п.2.1 Сторони домовилися, що поділ об`єкта здійснюється в наступних долях:

2.2.1. доля Сторони 1 складає 2 295,9 м.кв. квартир, розташованих на 3,4,5,7 поверхах і одне паркомісце.

2.2.2. доля Сторони 2 складає всі інші приміщення об`єкта.

В матеріалах справи наявна додаткова угода №1 до договору про співпрацю №1 від 22.10.2015 року, укладена 15 грудня 2015 року між ТОВ «ХАНБЕР» (сторона 1) та ОК «ЕКЕДОМ-1» (сторона 2), відповідно до якої сторони дійшли до згоди внести зміни в п. 2.1.Договору, виклав його наступним чином:

2.1.1 всі приміщення створення в результаті будівництва об`єкта належать Стороні 1.

2.1.2. Сторона 2 здійснює, по попередній письмовій згоді Сторони 1, продаж приміщень об`єкта (прав на них) на підставі договорів пайової участі, відповідно до чинного законодавства України і отримує грошові кошти від продажу, які направляють виключно на будівництво об`єкта. Сторона 2 не має права здійснювати продаж приміщень об`єкта або інше відчуження прав на приміщення без отримання згоди Сторони 1.

З протоколу №19/04/2016-ХБ загальних зборів ТОВ «ХАНБЕР» від 19.04.2016, вбачається, що товариство надало згоду ОК «ЕКОДОМ-1» на відчуження на користь ОСОБА_1 майнових прав в багатоповерховому житловому будинку з підземним паркінгом та вбудованими громадськими приміщеннями по АДРЕСА_1 , що будується на наступне нерухоме майно: квартира, загальною площею 121,2 кв.м., машиномісце, площею 16,1 кв.м., машиномісце, площею 16,1 кв.м., нежитлове приміщення (комора), площею 15 кв.м.

Рішенням загальних зборів членів ОК «ЕКОДОМ-1» 28.04.2016, затвердженого протоколом №3/2016 надано згоду та повноваження голові ОК «ЕКОДОМ-1» Дзюбі Н.О. на укладення договору про сплату пайових внесків ОСОБА_1 в сумі 5 577 000 грн.

28.04.2016 ОК «Екодом-1» в особі Голови кооперативу Дзюби Н.О. (надалі ЖБК) та асоційований член кооперативу ОСОБА_1 (учасник) уклали договір №84 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», відповідно до п. 1.1., якого ЖБК зобов`язалося здійснити у виконання договору про співробітництво №1 між ТОВ «ЕКОДОМ-1» та ТОВ «ХАНБЕР» від 22 жовтня 2015 року про будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язався сплатити до ЖБК внески, та має право отримати об`єкт нерухомого майна лише за умови повної сплати внеску.

До вищевказаного договору 31.08.2017 було укладено додаткову угоду №1.

ОСОБА_1 оплатив внески по договору у розмірі 5 526 300 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1711442 від 29.04.2016 (т.1 а.с.41).

ОК «ЕКОДОМ-1» листом від 29.04.2016 підтвердив оплату ОСОБА_1 внеску в сумі 5 577 000 грн., що в еквіваленті становить 220 000 дол. США (т.1 а.с.49).

Повна сплата внеску також підтверджується довідкою від 02.09.2020 (т.1 а.с.53).

Також ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_1 уклали договір на машиномісце №8 та №9 про сплату пайових внесків від 26.08.2016.

ОСОБА_1 сплатив внески по договорам від 26.08.2016 у загальному розмірі 1 430 000 грн. (т.1 а.с.89-90).

В наступному 02.04.2017 між ОК «ЕКОДОМ-1» в особі голови Дзюби Н.О. та ОСОБА_2 укладено договір №9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1», що стосується фінансування будівництва та отримання у власність паркомісця №9, загальною площею 16,22 кв.м.

22.04.2017 між ОК «ЕКОДОМ-1» в особі голови ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір №8 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1», що стосується фінансування будівництва та отримання у власність паркомісця №8, загальною площею 16,01 кв.м.

Голова ОК «Екодом-1» ОСОБА_4 видала ОСОБА_2 довідку про те, що він зробив внесок в повному обсязі на виконання договорів №8 та №9 від 02.04.2019 та від 22.04.2019 у загальному розмірі 50 000 доларів США (т.2 а.с.99, 117).

28.12.2018 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради видало сертифікат серії ОД №74, яким засвідчило відповідність закінченого будівництвом об`єкта «будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом та вбудованими приміщенням (корегування)» за адресою: АДРЕСА_1 проектній документації та підтвердило готовність об`єкту до експлуатації. Замовником об`єкта є ТОВ «ХАНБЕР».

21.03.2019 між ОК «ЕКОДОМ-1» в особі голови Корнієнко Н.О. та ОСОБА_2 укладено договір №39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1», що стосується фінансування будівництва та отримання у власність квартири АДРЕСА_5 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язався сплатити до ЖБК внески, та має право отримати об`єкт нерухомого майна лише за умови повної сплати внеску.

Голова ОК «Екодом-1» ОСОБА_4 видала ОСОБА_2 довідку про те, що він зробив внесок в повному обсязі на виконання договору №39б від 21.03.2019 у розмірі 310 200 доларів США (т.2 а.с.99).

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 31.07.2019 державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О. було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_4 , паркомісце АДРЕСА_6 , паркомісце АДРЕСА_7 .

В результаті розгляду Міністерством юстиції України скарги ОСОБА_1 , ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1», наказом №452/5 від 06.02.2020 скасована вищевказана державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (справа №420/3933/20) відмовлено у задоволенні позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука Володимира Олександровича, який оскаржував наказ Міністерства юстиції України №452/5 від 06.02.2020.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.09.2020 приватним нотаріусом Косюк О.П. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 .

Також 23.09.2020 приватним нотаріусом Косюк О.П. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на паркомісце №8, загальною площею 16 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

23.09.2020 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на паркомісце № НОМЕР_1 , загальною площею 16 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що на час розгляду справи спірними договорами, укладеними між ОСОБА_2 та ОК «ЕКОДОМ-1» жодні права, інтереси чи свободи ОСОБА_1 не порушенні, розгляд справи з вимогами на майбутнє не передбачений чинним цивільно-процесуальним законодавством, та в даному випадку вимоги про визнання недійсними договорів укладених між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 не є ефективним способом захисту, так як невідомо яким чином заявлені позовні вимоги будуть поновлювати права позивача, позивач є єдиним зареєстрованим власником майна, про перешкоди у користуванні яким мова не йдеться, щодо дій колишнього голови ОК «ЕКОДОМ-1» відкрите кримінальне провадження.

Апеляційний суд з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

За положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Проаналізувавши договір №84 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1», укладений 28.04.2016 між ОСОБА_1 та ОК «ЕКОДОМ-1», а також договори на машиномісця №8, № НОМЕР_1 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 26.08.2016, встановлено, що на час укладення вказаних договорів забудовник гарантував відсутність будь-яких прав третіх осіб на вказані об`єкти нерухомості, що у подальшому підтверджено актами прийому-передачі машиномісць №8, №9 від 25.11.2019, актом приймання-передачі квартири від 02.09.2020, платіжними дорученнями про внесення грошових коштів на виконання договорів про пайову участь та довідками ОК «ЕКОДОМ-1» про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів на викуп паїв у повному обсязі.

Вказані вище договори є чинним та у встановленому законом порядку не визнані недійсними.

Водночас оскаржувані договори про сплату пайових внесків були укладені між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 02.04.2017, 22.04.2017 та 21.03.2019.

Частиною третьою статті 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" передбачено право інвестування та фінансування однієї квартири в об`єкті будівництва кількома інвесторами можливе виключно за умови укладення між ними договору в письмовій формі, в якому визначаються частка кожного інвестора та порядок внесення ним відповідної інвестиції.

Існування відповідних договірних відносин між сторонами не доведено.

За положеннями статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 ЦК України.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа.

За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, тому в кожній справі про визнання договору недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 є першим інвестором у будівництві (28.04.2016, 26.08.2016) ніж ОСОБА_2 (02.04.2017, 22.04.2017, 21.03.2019) на підставі договорів, які є чинними та у встановленому порядку не були визнані недійсними, позивач вніс повну вартість паїв, зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на квартиру та машиномісця, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними договорів про сплату пайових внесків: №39б від 21.03.2019; №8 від 22.04.2017; №9 від 02.04.2017, укладених між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 , оскільки ОК «ЕКОДОМ-1», не ініціюючи розірвання договорів, укладених з позивачем у 2016 році, не мав права укладати договори про пайову участь щодо зарезервованих та оплачених позивачем об`єктів будівництва і практичні дії щодо реалізації інвестицій за цими договорами не могли бути вчинені.

Слід також зазначити, що на виконання умов договору про співпрацю від 22.10.2015 з урахуванням додаткової угоди до нього від 15.12.2015, укладених між ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1» товариством було надано згоду кооперативу на відчуження спірних об`єктів позивачу, яка оформлена відповідним протоколом загальних зборів ТОВ «Ханбер» від 19.04.2016. Крім того, як зазначено вище, рішенням загальних зборів ОК «ЕКОДОМ-1», затвердженими протоколом від 28.04.2016 надано згоду голові кооперативу на укладення договорів з ОСОБА_1 .

У свою чергу, ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього майнових прав на спірне нерухоме майно.

У постанові від 24 лютого 2021 року у справі N 233/3516/18-ц (провадження N 61-4805св20) Верховний Суд вказав, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення та (або) оспорювання його прав та інтересів.

Інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції України, законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004.

Наявність на розгляді у суді цивільної справи №757/18453/20-ц за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ТОВ «Ханбер», ТОВ «Сайленд», ОСОБА_1 про визнання дії Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06.02.2020 року №452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.08.2019 №48051368, №48050240, №48049676, №48049415, №48051812, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_2 ; визнання право власності на паркомісце АДРЕСА_8 за ОСОБА_2 ,- шляхом витребування із чужого незаконного володіння ТОВ «ХАНБЕР»; визнання права власності на паркомісце № 9 за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 ,- шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ; визнання право власності на паркомісце № 8 за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 ,- шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ; визнання право власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 ,- шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ; визнання право власності на квартиру АДРЕСА_9 за ОСОБА_2 ,- шляхом витребування із чужого незаконного володіння ТОВ «САЙЛЕНД», свідчить про оспорювання та невизнання ОСОБА_2 прав ОСОБА_1 , який є першочерговим інвестором та наразі власником спірного нерухомого майна.

Отже, вказані обставини підтверджують факт порушення оспорюваними договорами про сплату пайових внесків законних прав та інтересів ОСОБА_1 , а тому підлягають захисту шляхом визнання їх недійсними.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсними договори про сплату пайових внесків: №39б від 21.03.2019; №8 від 22.04.2017; №9 від 02.04.2017, укладені між Обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 04.07.2023

Головуючий:

Судді: