441/500/23 2/441/315/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07.09.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області за участю представниці позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, пені та інших нарахувань, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, пені та інших нарахувань з тих підстав, що в лютому 2020 між ними був укладений договір оренди частини нежитлового приміщення площею 155.9 кв. м. в АДРЕСА_1 , за умовами якого відповідач мав сплачувати йому щомісячну орендну плату в розмірі 5000 грн.. В червні 2020 в даному приміщенні сталася пожежа і вони усно домовилися, що відповідач проводить ремонт у ній власним коштом, натомість за цей період часу не сплачує йому орендну плату до квітня 2021. Незважаючи на це, відповідач звернувся в суд із позовом до нього про компенсацію половини вартості витрат, понесених на ремонт приміщення. Також відповідач і надалі не платить йому орендну плату, хоча йому достеменно відомо, що станом на 01.01.2021 він здійснював і продовжує здійснювати там підприємницьку діяльність.

Вказував, що останній платіж було здійснено відповідачем 01.03.2020, виходячи з цього станом на сьогодні заборгованість по сплаті орендної плати становить 170000 грн. (квітень-грудень 2020 45000 грн., 2021 60000 грн., 2022 60000 грн., січень 2023 5000 грн.). Окрім цього ним у порядку ст.549 ЦК України обраховано пеню за порушення грошового зобов`язання за період з 06.05.2020 по 05.01.2023 в сумі 68615 грн. 54 коп., три відсотки річних за цей же період в сумі 7023 грн. 68 коп. та інфляційні нарахування за період з 06.05.2020 по 01.02.2023 в сумі 47995 грн. 02 коп.. Таким чином сума заборгованості відповідача перед ним на сьогодні склала 293634 грн. 24 коп.

Просив суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість зі сплати орендної плати, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат в розмірі 293634 грн. 24 коп. та понесені судові витрати.

Представниця позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримала, додатково пояснила, що відповідач не заперечує факту підписання договору оренди, в якому і містяться умови оплати орендної плати. Також є акт приймання-передачі приміщень як додаток до укладеного договору оренди. З 2020 ніхто вказаний договір не оскаржував, відтак він є укладеним. Крім того наявним є факт часткового виконання умов такого договору, оскільки частково відповідач орендну плату платив. Оскільки частки у праві спільної часткової власності сторін не виділені, відповідач користувався усім приміщенням. Дійсно, протягом довгого періоду часу позивач не вимагав з відповідача сплати оренди, оскільки не брав участі у витратах, повязаних з ремонтом приміщення, однак відповідач звернувся з позовом до нього про сплату половини вартості таких.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, як пояснив ОСОБА_2 , відповідач орендної плати ніколи не платив, бо вважає договір неправомочним. Частки сторін договору у праві власності не визначені, відтак об`єкт оренди не можливо ідентифікувати. Кошти, як ніби то ОСОБА_5 платив брату, не були орендною платою, це гроші, отримані від банкетів, які організовувала їхня мати. Відповідач ніколи не користувався другим поверхом будівлі, за усною домовленістю братів ОСОБА_6 користувався лише першим поверхом і то не усім, а лише магазином і складським приміщенням. Другим поверхом інколи користувалася матір сторін у справі. Відповідач ОСОБА_4 також заперечив факт будь якої орендної плати брату. Договір просила підписати його матір, щоб ОСОБА_7 заспокоївся. На той час він думав, що такий договір ще слід нотаріально посвідчити, відтак не знав, що на нього покладені будь які обовязки за таким. Також свідок в судовому засідання підтвердила, що не знала про необхідність оплати будь яких грошей позивачу за користування приміщеннями, хоча саме вона безпосередньо здійснювала там підприємницьку діяльність.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_4 , з 2022 саме вона особисто займається веденням магазину в АДРЕСА_1 . До цього веденням магазину і ресторану займалася мати чоловіка, але вона виїхала за кордон. Не знала про наявність договірних відносин між її чоловіком і позивачем, з приводу оплати орендної плати ОСОБА_9 до неї ніколи не звертався, оскільки вони перебувають в недружніх відносинах. Магазин знаходиться на першому поверсі будівлі, там вони користуються лише магазином і складським приміщенням. До розподілу часток між сторонами весь бізнес вела мати сторін, її чоловік і позивач допомагали лише мамі. Знає про усну домовленість між сторонами з приводу користування приміщеннями ОСОБА_6 мав користуватися першим поверхом, ОСОБА_7 другим. Після пожежі саме її чоловік і свекруха відновлювали будівлю, ремонтували дах, кухню, складське приміщення та сходову клітку на другому поверсі, магазин та складське приміщення на першому поверсі, позивач участі у ремонті не брав, ні фізичної, ні матеріальної.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та свідка ОСОБА_8 , проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 01.02.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Договір оренди частини нежитлової будівлі площею 155.9 м. кв. в АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування частину нежитлової будівлі площею 155.9 м. кв. та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до п.2.1 Договору метою оренди приміщення є використання його у приватній діяльності орендаря. Розмір орендної плати згідно п.4.1 Договору становить 5000 грн. за кожен місяць оренди, розмір орендної плати встановлюється з урахуванням індексу інфляції, індексація орендної плати здійснюється із застосуванням коефіцієнта 1.

Відповідно до п.4.2 Договору орендна плата сплачується орендарем у національній валюті України гривня, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п.7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Пунктом 7.3 Договору передбачено, що за порушення строку сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Порушенням Договору згідно п.7.2 цього ж Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

За змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

При цьому, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з матеріалів справи, на підставі Акту приймання-передачі від 09.02.2020 до Договору оренди від 01.02.2020 відповідачу було передано частину нежитлового приміщення, що зазначена у Договорі оренди, у стані, придатному для його використання у відповідності до мети оренди, визначеної згідно з Договором оренди. Отже позивач виконав свої зобов`язання за Договором оренди.

У свою чергу відповідач умови Договору належним чином не виконує, орендну плату своєчасно не сплачує.

З огляду на наведене, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка за період з 01.04.2020 по 01.02.2023 становить 170000 грн.. Інфляційні нарахування за період з 06.05.2020 по 01.02.2023 згідно поданого позивачем розрахунку становлять 47995 грн. 02 коп. (а.с.17).

Також позивач просить стягнути на його користь 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором оренди, що за період з 06.05.2020 по 05.01.2023 становить 7023 грн. 68 коп. (а.с.16).

Крім того просять стягнути пеню у сумі 68615 грн. 54 коп. за період з 06.05.2020 по 05.01.2023 (а.с.14-15).

Наведені розміри заборгованості, інфляційних втрат, пені та відсотки у позовній заяві обґрунтовуються відповідними розрахунками, які відповідають сумам, наведеним у договорі оренди та не спростовані відповідачем.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов зазначені в позовній заяві обставини не спростував, не надав доказів того, що сума заборгованості є меншою чи взагалі відсутня.

Суд, перевіривши розрахунки, надані позивачем в частині стягнення заборгованості, інфляційних втрат, 3 % річних та пені, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому заперечення проти позову відповідача та його представника висновків суду не спростовують, той факт, що частки сторін у праві спільної часткової власності не виділені в натурі, не впливають на можливість сторін укласти договір оренди, оскільки кожна зі сторін має у власності частину нерухомості, якою вправі розпоряджатися. Той факт, що ОСОБА_4 не користувався усіма приміщеннями, які є в будівлі, жодним чином не впливають на його обов`язок виконувати умови укладеного ним договору, даних про те, що позивач будь яким чином перешкоджав йому користуватися такими чи унеможливлював здійснення підприємницької діяльності в його частині приміщень відповідачем не надано, заходів для розірвання такого договору відповідач не вживав, що свідчить про його виконання обома сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати зі сплату судового збору в сумі 2935 грн. 46 коп., а також за відсутності клопотання відповідача про зменшення таких витрат витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 530, 549, 611-612, 624-625, 629, 639, 759, 762, ЦК України, ст. 5, 10, 12, 18, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором оренди частини нежитлового приміщення від 01.02.2020 в сумі 293634 (двісті дев`яносто три тисячі шістсот тридцять чотири) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 2935 (дві тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 46 коп. сплаченого судового збору та 6000 (шість тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.І. Ференц