РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності звернулась ОСОБА_1 .

В своєму позові позивач зазначає, що у квітні 2023 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі вона завагітніла та на даний час перебуває на обліку у жіночій консультації №2. З вересня 2023 року вони з відповідачем проживають окремо у зв`язку з постійними конфліктами та непорозуміннями. Їх сім`я фактично розпалась та з часу розпаду сім`ї відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровий та працездатний, на даний час перебуває на службі у ЗСУ. Вона на даний час ніде не працює, у зв`язку з вагітністю потребує значних матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини.

Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/6 частини від доходу щомісячно з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трьох років.

В судове засідання позивач не з`явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи чи залишення позовної заяви без розгляду до суду не подавала.

В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2023 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 18 квітня 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 18 квітня 2023 року, про що складено відповідний актовий запис №500. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 .

З дослідженої в судовому засіданні довідки №238 виданої за підписом лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_5 та голови ЛВВ Самойлик І.І. 9 листопада 2023 Комунальним некомерційним підприємством «ПОЛОГОВИЙ БУДИНОК» Рівненської міської ради вбачається, що довідка видана ОСОБА_1 в тому, що вона дійсно стоїть на обліку по вагітності в ЦНАДЖК. Діагноз: вагітність 25-26 тиж. Довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом.

Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ч.1 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.5 ст.84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини під час вагітності та дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що відповідач є чоловіком позивача, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьох років, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст.84 СК України.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку, судом враховується, що відповідач є працездатний, жодних доказів того що він не може сплачувати аліменти на утримання дружини під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьохрічного віку матеріали справи не містять. Натомість, позивач на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці; станом на день подачі позову до суду позивачу встановлено термін вагітності 25-26 тижнів, у зв`язку з чим вона потребує належного харчування, збереження здоров`я, як свого так і майбутньої дитини.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтовані, не спростовані відповідачем який в судове засідання не з`явився та письмовий відзив на позов не подав, а тому вони підлягають до повного задоволення, оскільки розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути на її утримання заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості.

Крім того, суд вважає за належне зазначити, що після винесення рішення про стягнення аліментів на користь дружини на час її вагітності, після народження дитини, в разі проживання дитини з нею, рішення суду продовжує свою дію до досягнення дитиною трирічного віку, а тому винесення додаткового рішення не потрібно, як зазначено у ч.5 ст.84 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,137,141,263,264,265,268,273,

280,282-289,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_3 аліменти на її утримання аліменти на її утримання, як дружини під час вагітності, в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 16 листопада 2023 року і до досягнення народженою дитиною трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов