Дата документу 28.06.2023
Справа № 334/4529/23
Провадження № 2/334/2027/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Александрової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, про визначення місця проживання та виховання дитини

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, про визначення місця проживання та виховання дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_2 він проживав у фактичних шлюбних відносинах з 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 , батьком якої є позивач.

28 листопада 2020 року, позивач уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований Дніпровським районним у м. Запоріжжя відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис №351.

Сімейне життя у подружжя не склалося, позивач та відповідач фактично припинили спільне проживання, ведення сімейного господарства та бюджету з грудня 2022 року. С ім`я остаточно розпалась із-за непорозумінь, психологічної несумісності, небажання відновити сімейні відносини, і існує лише формально.

З цих підстав, позивач просить суд розірвати шлюб та не вживати заходів щодо примирення, оскільки це не виправить стан шлюбних відносин.

Також, позивач вказує, що з часу припинення шлюбних відносин, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживає з батьком. Усі витрати по утриманню дитини позивач несе самостійно, відповідач (мати) не турбується про доню, матеріально не допомагає, тому позивач просить суд визначити місце проживання дитини разом з батьком та стягнути на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 3000,00грн. (Три тисячі гривень 00копійок) на місяць з дня подачі позовної заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. До суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 104; ч.3 ст. 105 СК; ст. 110 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя": "шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу", що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року № 605/434/18").

З матеріалів справи вбачається, що шлюб сторони розривають вперше. Сімейне життя у подружжя не склалося, позивач та відповідач фактично припинили спільне проживання, ведення сімейного господарства та бюджету з грудня 2022 року.

Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між сторонами неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на його утриманні.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб немає.

За обставин, які склалися, позивачем створені найкращі умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена речами для розвитку. Позивач піклується про її навчання та розвиток, в нього з донечкою психологічний контакт, прив`язаність один до одного.

Статтєю 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідач живе окремо, вона не приймає участь у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, фінансово не надає допомогу. Донька ОСОБА_4 повністю знаходиться на утриманні позивача (батька).

Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей у неї немає. Відповідач працевлаштована та матеріально забезпечена. Дохід відповідача є змінним, його розмір напряму залежить від її дій та бажань, тому суд визначає розмір у твердій грошовій сумі.

На вимогу позивача розмір аліментів визначений в сумі 3000,00грн. (Три тисячі гривень 00копійок) на місяць з дня подачі позовної заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір цілком реальний для сплати аліментів відповідачем на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959р. дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Частина 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989р., яка набрала чинності для України 27.09.1991р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Позивач надав докази суду про те, що проживання дитини разом з ним відповідає її інтересам. Він забезпечує їй належні умови проживання, повною мірою займається вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі.

Суд роз`яснює сторонам положенння ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими, які підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355, 367, 430 ЦПК України, ст. 19, 111, 150, 181-184, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, про визначення місця проживання та виховання дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 зареєстрований «28» листопада 2020р. Дніпровським районним у м. Запоріжжя відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що складено відповідний актовий запис №351 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище « ОСОБА_5 ».

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , який самостійно виховує дитину за місцем реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000,00грн.(Три тисячі грн. 00коп.) щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу РАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.06.2023 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.