ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5202/23 Справа № 243/1175/22 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимофєєвої В.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, (суддя Фаліна І.Ю.,), ухваленого в приміщенні суду в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, повний текст рішення складено 04 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті померлого на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишилася недоотримана пенсія, яка не була ним отримана за життя. 13 вересня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекіди О.А. із заявою про прийняття спадщини. Одночасно нотаріусом на адресу Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області було направлено лист про надання інформації щодо залишення недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2

24 січня 2022 року нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, яке скаладається з грошових коштів недоотриманої у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 пенсії в сумі 47511,28 гривень. Вказане свідоцтво видне на підставі листа Відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.01.2022 № 0500-1520-8/7901 згідно якого по пенсійній справі ОСОБА_2 сума заборгованості за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 складає 47511,28 гривень. Додатково в листі повідомлено, що згідно ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим вказаний розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину, із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Дядько позивача ОСОБА_2 фактично не отримував пенсію з червня 2014 року. У зв`язку з хворобою, він з вказаного часу не перебував на підконтрольної Україні території, а тому пенсійні виплати були припинені. Тому вважає, що сума спадщини відповідачем у відповіді нотаріусу вказана не в повному розмірі.

24 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_3 маючи усі необхідні документи звернувся до Відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області для їх оформлення та роз`ясненням щодо нарахування невиплаченої пенсії, що входить до складу спадщини в неповному обсязі. Однак відповідач роз`яснив, що на підставі ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спадщина нараховується та виплачується спадкоємцю лише за останні три роки з моменту звернення до органів ПФУ, письмову відповідь відповідач надати відмовився. У зв`язку з чим, просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в отриманні від повіреної особи за довіреністю документів та невиплати позивачу суми спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії; зобов`язати відповідача виплатити позивачу спадщину за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 у сумі 47511,28 гривень, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.2022, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01.06.2014 по 28.12.2018 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на користь ОСОБА_1 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 47511 гривень 28 копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 162.

Визнано за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 липня 2014 року по 27 грудня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, виплатити ОСОБА_1 , недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 липня 2014 року по 27 грудня 2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Донецькій області, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального права.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ГУ ПФУ у Донецькій області мотивована тим, що у випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом.

Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 з дня звернення та не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто розмір пенсії зменшується в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину.

Заяву про виплату недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини, ОСОБА_1 до територіальних органів Пенсійного фонду не подавав. Рішення по виплаті/невиплаті недоотриманої за життя пенсії в порядку спадкування пенсійним органом не приймалося.

Суд першої інстанції, визнав факт заборгованості, походження якої не встановлено в судовому порядку, при цьому здійснив втручання в дискреційні повноваження Пенсійного фонду та порушив норми матеріального права також примусово стягнув суму заборгованості, яка навіть не обліковується в Пенсійному фонду як заборгованість по спадщині.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК Українине перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зарєстрований як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, в Україні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 17 серпня 2021 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків)(а.с. 12)

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66385736 від 13.09.2021 приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 68287859, номер у нотаріуса 116/2021, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.12.2021 № 19749-18854/Б-15/8-0500/21 наданого на запит позивача, останнього було запрошено до відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для подання заяви про виплату допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 з відповідними документами, як того вимагає Порядок № 22-1, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(а.с.14).

Відповідно до листа № 0500-1520-8/7901 відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.01.2022 повідомлено, що по пенсійній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , сума заборгованості за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 складає 47511,28 гривень. Роз`яснено, що згідно ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим вказаний розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину, із оформленим свідоцтвом про право на спадщину (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. від 24.01.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 162 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його племінник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з грошових коштів у розмірі 47511,28 гривень, що знаходяться на рахунках Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)), які належать померлому згідно відповіді Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)) від 17.01.2022 № 0500-1520-8/790 (а.с. 16)

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68216972 від 24.01.2022, який сформовано приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. слідує, що 24.01.2022 було видано свідоцтво про право на спадщину, номер

у Спадковому реєстрі 69022809, номер в реєстрі нотаріальних дій 162, в якому зазначено що спадкодавцем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , спадкове майно - грошові кошти, що знаходяться на рахунках Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)). Загальна вартість майна становить 47511,28 гривень (а.с. 17).

Відповідно до копії спадкової справи відкритої приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. слідує, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідною заявою про прийняття спадщини звернувся його племінник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

24 січня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. видане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 162. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з грошових коштів у розмірі 47511,28 гривень, що знаходяться на рахунках Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)), які належать померлому згідно відповіді Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)) від 17.01.2022 № 0500-1520-8/7901.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвал суду від 16.11.2022 та 20.01.2023 було надано інформацію про те, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_5 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (з дислокацією в м. Маріуполі) та отримував пенсію за віком призначену відповідно до Закону № 1058. Виплата пенсії за життя ОСОБА_2 проведена по 30.06.2014. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії на території, підконтрольній українській владі, не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.04.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера 26 березня 2021 року. Звернення з заявою за недоотриманою пенсією померлого ОСОБА_2 відсутні. Крім того, з інформації згідно електронної бази даних ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)» щодо нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.06.2014 по 28.12.2018 слідує, що в графі «розмір нарахованої пенсії» вказано, що за період з 01.06.2014 по 31.08.2014 зазгальний розмір нарахованої пенсії ОСОБА_2 склав 3224,76 гривень, за період з 01.09.2014 по 28.12.2018 пенсія не нараховувалась. В графі «розмір виплаченої за життя пенсії» вказано, що пенсію ОСОБА_2 виплачено за червень 2014 року в сумі 1074,92 гривень, в графі «залишок боргу» за липень 2014 року та серпень 2014 року управлінням не виплачено нараховану пенсію за життя ОСОБА_2 в загальному розмірі 2149,84 гривень з причин «зафіксоване блокування/неоплата».

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ГУ ПФУ в Донецькій області не підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена, у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача саме за період з 01.07.2014 по 27.12.2018, як спадкоємця, на отримання всього належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ОСОБА_2 за життя, але з урахуванням неможливості обчислення її розміру через ненадання відповідачем належних відомостей і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачем права на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за вказаний період.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Устатті 1218ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно достатті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Колегія суддів зазначає, що право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом.

Зазначений висновок узгоджується із позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (з дислокацією в м. Маріуполі), як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до нього перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя його дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно відповіді Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)) від 17.01.2022 № 0500-1520-8/7901 з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 становить 47511,28 гривень.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

У зв`язку з хворобою, він з вказаного часу не перебував на підконтрольній Україні території, а тому пенсійні виплати не нараховувалися та були припинені за період з 01.06.2014 по 28.12.2018

Відповідно до наданої інформації та витягу з електронної пенсійної справи пенсіонера ОСОБА_2 слідує, що останньому була нарахована та виплачена пенсія за червень 2014 року в сумі 1074,92 гривень, за липень 2014 року та серпень 2014 року управлінням також було нараховано пенсію за життя ОСОБА_2 в загальному розмірі 2149,84 гривень, однак не виплачено з причин «зафіксоване блокування/неоплата».

Рішення про припинення нарахування пенсії ОСОБА_2 за період з 01.09.2014 по 27.12.2018 та припинення її виплати за період з 01.07.2014 по 27.12.2018 не надано.

Відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у

Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що, оскільки ОСОБА_2 пенсія за віком була призначена пожиттєво, тому останній мав право на нарахування та виплату пенсії незалежно від звернення до територіальних органів Пенсійного фонду про продовження виплат. ОСОБА_2 за життя право на отримання нарахованої і не отриманої пенсії за віком не втратив, тому позивач як спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Враховуюче вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_2 , та з урахуванням виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом у виді частини недоотриманої пенсії померлого, зобов`язав відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію його дядька, які входять до складу спадщини у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01.07.2014 по 27.12.2018.

Доводи апеляційній скарзі є аналогічними аргументам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та їх спростував, з посиланням на зібрані у справі докази та сформулював обґрунтовані висновки у прийнятому ним рішенні, з яким у повній мірі погоджується апеляційний суд.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: