Справа №506/64/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

13.03.2023 року до Солом`янський районний суд м. Києва надійшла матеріали зазначеної позовної заяви з ухвалою судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 10.02.2023 року про передачу справи на розгляд за підсудністю.

Зі змісту позову вбачається, що позивач оскаржує виконавчий напис, вчинений 09.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 3498, яким з нього звернено стягнення на користь відповідача, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Представник позивача пояснює, що 12.06.2008 року позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено Кредитний договір № 73-0131007//ФКВ-08, про надання відповідачу кредиту придбання автомобіля. В якості забезпечення виконання зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору 12.08.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», позивачем та поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 73-0131007/ZФПОР-08/1 та № 013Ю07/2ФПОР-08/2, згідно з якими поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 03.09.2014 року по справі № 506/10/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено позов, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 104 146,27 грн.

08.08.2018 року за заявою стягувача ПАТ «Дельта Банк» приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 відносно ОСОБА_3 з виконання вищевказаного рішення.

Ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 04.01.2021 року по справі № 506/10/14-ц було задоволено заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу для виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. від 02.02.2021 року по ВП № НОМЕР_3 було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК» Еліт Фінанс».

30.04.2021 року поручителем ОСОБА_3 було виконано вимоги виконавчого документу за виконавчим провадженням в повному обсязі та сплачено грошові кошти у розмірі 115 560,90 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк» від 30.04.2021 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. від 17.05.2021 року виконавче провадження № НОМЕР_3 було закінчено у зв`язку із фактичним виконанням вимог виконавчого документа в повному обсязі.

Разом з тим, ТОВ «ФК» Еліт Фінанс» звернулося до приватного нотаріуса виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. 12.05.2021 року із заявою про виконання оскаржуваного виконавчого напису, за яким було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2.

Сторона позивача вважає, що виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, адже між сторонами в суді розглядався спір, за результатом якого було прийнято рішення в 2014 році.

Позивач не погоджується з розрахунком заборгованості за кредитним договором за період з 02.07.2020 року по 01.09.2020 року, що становить 554 276,10 грн., так як він є завищеним та необґрунтованим з огляду на те, що після винесення вищевказаного рішення суду, яким було достроково стягнуто всю заборгованість за кредитним договором, нарахування відсотків, комісій та штрафних санкцій припиняється.

Також, позивач зазначає, що не отримував жодного повідомлення (вимоги) стягувача щодо усунення порушень зобов`язання. До того ж вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог закону.

На підставі викладеного просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути судові витрати.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

14.04.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява сторони відповідача про визнання позову, в якій також просить на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами, наявними у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 73-0131007//ФКВ-08, що також забезпечувався договорами поруки № 73-0131007/ZФПОР-08/1 (поручитель ОСОБА_2 ) та № 73-0131007/ZФПОР-08/2 (поручитель ОСОБА_3 ), за яким рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 03.09.2014 року (справа № 506/10/14-ц) було стягнуто солідарно з боржників користь правонаступника - ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 104 146,27 грн.

08.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. було відкрито виконавче провадження № 56961909з примусового виконання виконавчого листа № 506/10/14-ц від 22.10.2014 року, яке було закінчене 17.05.2021 року у зв`язку з виконання вимог виконавчого листа.

09.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3498, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 73-0131007//ФКВ-08 від 12.06.2008 року, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк», в загальній сумі 554 576,10 грн.

Зі спірного виконавчого напису вбачається, що правонаступником всіх прав та обов`язків правонаступника ТОВ «Український промисловий банк» - ПАТ «Дельта Банк» за вказаним договором є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2273/К від 02.07.2020 року.

Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог законодавства.

Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

У 2014 році дійсно до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 09.09.2020 року, тобто на момент, коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором 73-0131007//ФКВ-08від 12.06.2008 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , копію якого стороною позивача було додано до матеріалів справи, з якої вбачається, що такий договір не є нотаріально посвідченим.

Сторона відповідача жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надала, зокрема нотаріально посвідченого договору, за яким міг бути вчинений виконавчий напис.

Таким чином, вбачається, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18).

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що за укладеним кредитним договором: сума кредиту - 12 525 доларів США 76 центів; строк кредитування - 84 місяців; дата повернення кредиту - 11.06.2015 року; процентна ставка за користування кредитом - 12,6 % річних; комісія за надання кредиту - 1,5 % від суми кредиту; комісія за управлінням кредитом - 0,1 % від суми отриманого кредиту.

Сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 02.07.2020 року по 01.09.2020 року та складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 256 534,50 грн.; суми заборгованості за відсотками - 270 431,08 грн.; суми заборгованості за комісіями - 27 310,52 грн.; суми плати за вчинення виконавчого напису - 300 грн.

За висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У цій же постанові зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

До того ж, суд враховує, що дійсно за вищевказаним кредитним договором рішенням суду з позивача вже було стягнуто заборгованість. Тому нарахування будь-яких додаткових відсотків відповідачем є неправомірним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню позивача на користь відповідача.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 цього Кодексу також визначено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, так як позивач звільнений від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягає частина визначеного чинним законодавством судового збору - 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012 року, постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 138, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 09 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 3498, про звернення стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2, ) заборгованості за кредитним договором № 73-0131007//ФКВ-08 від 12 червня 2008 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , в загальній сумі 554 576,10 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (м. Київ, пл. Солом`янська, 2, ) на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: