ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/161/23 Справа № 204/3248/20 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районого суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що 16 травня 1987 року ОСОБА_2 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано та встановлено, що з грудня 2015 року шлюбні відносини між сторонами були припинені, вони перестали вести спільне господарство та проживають окремо. За час перебування у шлюбі сторони поступово відкладали грошові кошти та робили заощадження на майбутнє, які вкладали в банки на депозит. За час перебування у шлюбі вони встигли заощадити 30 000 доларів США. Усіма фінансовими питаннями пов`язаними з інвестуванням грошових коштів займався її чоловік, тому всі рахунки та депозити вони відкривали на його ім`я, адже в неї не було жодних сумнівів щодо порядності її чоловіка та вона ніколи не могла подумати, що шлюб між ними буде розірвано. Проте, як виявилося з відповіді ПАТ КБ Приватбанк від 14 липня 2020 року, про частину грошових коштів, які вони поклали на депозит в 2013-2014 роках її чоловік зняв ще у період шлюбу. З приводу грошових коштів вона не подавала позов до суду, оскільки відповідач повідомив їй, що всі гроші вклав у бізнес та зараз не має змоги повернути їй половину, пообіцявши що добровільно поверне їй половину зроблених ними заощаджень. 16 квітня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ Приватбанк депозитний договір SAMDNWFD200 з початковою сумою вкладу 1 030,36 доларів США, а після поповнень депозити та зарахування відсотків в період шлюбу станом на грудень 2015 року залишок грошових коштів за депозитним договором складав 4174,27 доларів США, та 17 квітня 2016 року після припинення шлюбних відносин зняв всі грошові кошти з депозитного рахунку. Також, 19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ Приватбанк депозитний договір SAMDNWFD901 з початковою сумою вкладу 5 181 доларів США, станом на грудень 2015 року залишок грошових коштів за депозитним договором залишився незмінним та складав 5 181 доларів США, та 20 жовтня 2016 року після припинення шлюбних відносин зняв всі грошові кошти з депозитного рахунку. 16 квітня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ Приватбанк депозитний договір SAMDNWFD400 з початковою сумою вкладу 2 000 доларів США, а після поповнень депозиту та зарахування відсотків в період шлюбу залишок грошових коштів за депозитним договором складав 7 000 доларів США, та 17 жовтня 2015 року одноособово без її згоди перевів всі грошові кошти на власний рахунок на вклад до запитання для продовження цього депозитного договору, дія якого не була продовжена, як вбачається з відповіді ПАТ КБ Приватбанк від 14 квітня 2020 року. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти, які обліковувалися на депозитних рахунках в АТ КБ Приватбанк, а саме: грошові кошти в сумі 4 174,27 доларів США, які обліковувалися на рахунку ОСОБА_1 за депозитним договором SAMDNWFD200 укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ Приватбанк 16 квітня 2015 року; грошові кошти в сумі 5 181 доларів США, які обліковувалися на рахунку ОСОБА_1 за депозитним договором SAMDNWFD901 укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ Приватбанк 19 жовтня 2015 року; грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, які обліковувалися на рахунку ОСОБА_1 за депозитним договором SAMDNWFD400 укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ Приватбанк 16 квітня 2015 року та просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8 177,63 доларів США, що становить еквівалент 224 721,27 грн.

Рішенням Красногвардійського районого суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти, що зберігались на депозитних рахунках, відкритих у ПАТ КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 4 174,27 доларів США, що зберігались на рахунку № НОМЕР_1 на підставі депозитного договору SAMDNWFD200 від 16 квітня 2015 року; грошові кошти у розмірі 7 000 доларів США, що зберігались на рахунку № НОМЕР_2 на підставі депозитного договору SAMDNWFD400 від 16 квітня 2015 року; грошові кошти у розмірі 5 181 доларів США, що зберігались на рахунку № НОМЕР_3 на підставі депозитного договору SAMDNWFD901 від 19 жовтня 2015 року. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у розмірі 8 177,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09 грудня 2021 року складає 222 568 грн. 10 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 2 225 грн. 68 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 09 грудня 2021 року скасувати на ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

У поясненнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення суду від 09 грудня 2021 року просила залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

На підставі ч.1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його па шкоду інтересам сім`ї.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В п.п. 22, 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснено судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

У справі встановлено з 16 травня 1987 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.4).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.5).

З довідки, наданої ПАТ КБ Приватбанк, вбачається, що під час перебування сторін у шлюбі, між ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем у справі ОСОБА_1 було укладено депозитні договори:

- 16 квітня 2015 року - депозитний договір SAMDNWFD200 (рахунок № НОМЕР_1 ) з початковою сумою вкладу 1030,36 доларів США,

- 16 квітня 2015 року депозитний договір SAMDNWFD400 (рахунок № НОМЕР_2 ) з початковою сумою вкладу 2000,00 доларів США,

- 19 жовтня 2015 року депозитний договір SAMDNWFD901 (рахунок № НОМЕР_3 ) з початковою сумою вкладу 5181,00 доларів США (т.1 а.с. 30).

З наданої ПАТ КБ Приватбанк виписки по рахункам ОСОБА_1 вбачається:

- станом на 03 грудня 2015 року після поповнень вкладу та нарахування відсотків на депозитному рахунку відповідача за депозитним договором SAMDNWFD200 від 16 квітня 2015 року (рахунок № НОМЕР_1 ) зберігалось 4174,27 доларів США. Грошові кошти з вказаного депозитного рахунку були зняті відповідачем 17 квітня 2016 року;

- станом на 20 листопада 2015 року після поповнень вкладу та нарахування відсотків на депозитному рахунку відповідача за депозитним договором SAMDNWFD901 від 19 жовтня 2015 року (рахунок № НОМЕР_3 ) зберігалось 5181,00 доларів США. Грошові кошти з вказаного депозитного рахунку були зняті відповідачем 20 жовтня 2016 року;

- після поповнень вкладу та нарахування відсотків на депозитному рахунку відповідача за депозитним договором SAMDNWFD400 (рахунок № НОМЕР_2 ) станом на 17 жовтня 2015 року зберігалось 7000,00 доларів США, однак 17 жовтня 2015 року вказані грошові кошти були переведені відповідачем на вклад до запитання для продовження іншого депозитного договору (т.1 а.с. 31-42).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обгрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року було витребувано у АТ КБ Приватбанк наступні докази:

- належним чином завірену копію депозитного договору №SAMDNWFD200 від 16 квітня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- належним чином завірену копію депозитного договору №SAMDNWFD400 від 16 квітня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- належним чином завірену копію депозитного договору №SAMDNWFD901 від 19 жовтня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- дані про те, чи знімалися грошові кошти із вказаних депозитних договорів, якщо знімалися, у якому розмірі за кожним депозитним договором, із зазначенням дати зняття коштів (т.2 а.с. 29, 30).

На виконання ухвали апеляційного суду від 28 лютого 2023 року про витребування доказів АТ КБ Приватбанк надали, витребувані ухвалою апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, копії депозитних договорів та виписки по відповідним рахункам (т.2 а.с.43-55).

Із вказаних документів вбачається, між відповідачем ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк були укладені наступні депозитні договори:

- 16 квітня 2015 року - депозитний договір SAMDNWFD200 (рахунок № НОМЕР_1 ) з початковою сумою вкладу 1030,36 доларів США,

- 16 квітня 2015 року депозитний договір SAMDNWFD400 (рахунок № НОМЕР_2 ) з початковою сумою вкладу 2000,00 доларів США,

- 19 жовтня 2015 року депозитний договір SAMDNWFD901 (рахунок № НОМЕР_3 ) з початковою сумою вкладу 5181,00 доларів США (т.2 а.с.52-55).

З наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 встановлено, що за депозитним договором SAMDNWFD200 від 16 квітня 2015 року (рахунок № НОМЕР_1 ) після поповнень вкладу та нарахування відсотків на депозитному рахунку відповідача зберігалися грошові кошти у сумі 4172,47 доларів США та ці кошти були зняті відповідачем ОСОБА_1 17 квітня 2016 року (т.2 а.с.45).

З наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 встановлено, що за депозитним договором SAMDNWFD901 від 19 жовтня 2015 року (рахунок № НОМЕР_3 ) станом на 20 листопада 2015 року після поповнень вкладу та нарахування відсотків на депозитному рахунку відповідача зберігалися грошові кошти у сумі 5181,00 доларів США та ці кошти були зняті відповідачем ОСОБА_1 20 жовтня 2016 року (т.2 а.с.49, 50).

З наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 встановлено, що за депозитним договором SAMDNWFD400 (рахунок № НОМЕР_2 ) станом на 17 жовтня 2015 року зберігалися грошові кошти у сумі 7000,00 доларів США та 17 жовтня 2015 року ці кошти були переведені відповідачем на вклад до запитування для продовження іншого депозитного договору (т.2 а.с. 48, 49).

Встановлено у справі з 16 травня 1987 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.4).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.5).

Вказаним заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2018 року не було встановлено часу припинення шлюбних відносин між сторонами.

Таким чином, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вказані грошові кошти, які були покладені відповідачем ОСОБА_1 у 2015 році за депозитними договорами на відповідні рахунки, були ним покладені у період шлюбу із ОСОБА_2 .

Ці кошти знімалися відповідачем ОСОБА_1 із вказаних рахунків у 2016 році, тобто у період шлюбу сторін.

Слід зазначити, 09 грудня 2021 року у судовому засіданні у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснив суду, що у період шлюбу з ОСОБА_2 ним були покладені на рахунки у АТ КБ Приватбанк, зокрема, грошові кошти у сумі 4000 доларів США, та які були ним зняті у жовтні 2016 року і витрачені на власний розсуд. Відповідач ОСОБА_1 визнав, що ОСОБА_2 має право на половину вказаної суми, тобто 2000 доларів США (т.1 а.с.170).

Інша частина грошових коштів, які знаходилися на депозитних рахунках ОСОБА_1 у АТ КБ Приватбанк у сумі 12353,47 доларів США ( 16 353,47 4000,00 = 12353,47), також були зняті відповідачем з депозитних рахунків у жовтні 2016 року, тобто у період шлюбу сторін, але відповідач не визнавав, що ця сума коштів, яка була знята у період шлюбу сторін, була витрачена ним саме на його особисті потреби.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 пояснив у суді першої інстанції та визнав те, що грошові кошти у сумі 4000 доларів США, які були покладені ним у період шлюбу сторін на його ранок, були ним зняті у жовтні 2016 року, тобто у період шлюбу сторін, і витрачені ним на власний розсуд та він визнав, що ОСОБА_2 має право на половину вказаної суми, тобто 2000 доларів США, тому із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню вказана сума грошових коштів у розмірі 2000 доларів США.

Стосовно іншої суми грошових коштів слід зазначити, позивачем ОСОБА_2 не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у період їх шлюбу після зняття грошових коштів, які знаходилися на його депозитних рахунках у АТ КБ Приватбанк у сумі 12353,47 доларів США, дійсно витратив ці кошти саме на особисті потреби.

Таким чином, інша сума грошових коштів, які знаходилися на вказаних депозитних рахунках ОСОБА_1 у АТ КБ Приватбанк у сумі 12353,47 доларів США, які теж були покладені на рахунки відповідача у період шлюбу сторін та були зняті з рахунків відповідача у період шлюбу сторін, є такими коштами, які були витрачені в інтересах сімї, оскільки іншого позивачем не доведено, а тому у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення 1/2 частини цих коштів повинно бути відмовлено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Красногвардійського районого суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районого суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошові кошти у розмірі 2000 доларів США.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 980 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова