Справа №752/2167/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Іванчовій І.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 16 травня 2019 року в сумі 25 000 доларів США.

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 16.05.2019 року між ним і відповідачем, ОСОБА_2 був укладений Договір позики, у відповідності до п. 1 якого він передав останньому у власність грошові кошти в сумі 25000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику та сплатити відсотки на визначених цим Договором умовах та у визначені строки. Умовами п. 2 та п. 3 Договору передбачено, що позика передається безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику в строк до 31 серпня 2019 року. У пункті 9 Договору сторони також обумовили, що підписання цього Договору Позичальником підтверджує факт одержання ним позики від Позикодавця. Належним чином підписаний Договорів є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Отже, факт передачі грошових коштів належним чином підтверджений підписом Позичальника, проставленим ним у Договорі. Станом на момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_2 свого обов`язку щодо повернення грошових коштів не виконав, тим самим порушив умови укладеного Договору. А тому, оскільки ОСОБА_2 суму позики в обумовлений договором строк не повернув, просив суд стягнути з останнього в його користь 25 000 доларів США (Т. 1 а.с. 1-4).

Разом з тим, 09 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Буртовий М.В. подав до суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої просить стягути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 27 828, 42 доларів США, в тому числі: основ на сума боргу - 25 000 доларів США, проценти за користування позикою - 1 125,00 доларів США та 3% річних від простроченої суми- 1 703,42 доларів США ( Т. 1 а.с. 79-83).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, з участю його представника ОСОБА_3 , позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задоволити (Т. 2 а.с. 89).

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву від 14.12.2023, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив такі задоволити. Разом з тим, заявив про розподіл судових витрат та зазначив, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України в частині витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення таких будуть надані у встановленому порядку, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (Т. 2 а.с. 95).

Відповідач ОСОБА_2 , який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи від нього не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву від 14.12.2023, згідно якої просив справу розглянути без його участі, проти позовних вимог заперечує, просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 94).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (1 ст.626 ЦК України).

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено з матеріалів справи, 16 травня 2019 року між позивачем, ОСОБА_1 (за договором-Позикодавець) і відповідачем, ОСОБА_2 (за договором-Позичальник) був укладений договір позики (Т. 1 а.с. 5).

Так, згідно п.1 вказаного договору Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 25 000,00$ (двадцять п`ять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити відсотки на визначених цим Договором умовах та у визначені строки.

Умовами п. 2, п. 3 Договору передбачено, що позика передається безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику в строк до 31 серпня 2019 року.

П. 9 Договору сторони також обумовили, що підписання цього Договору Позичальником підтверджує факт одержання ним позики від Позикодавця. Належним чином підписаний Договорів є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника.

Отже, факт передачі грошових коштів належним чином підтверджується підписом Позичальника, проставленого ним у Договорі (т. 1 а.с. 5).

Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-23/5900-ДД від 28.08.2023, слідів внесення змін у первинний текст договору позики від 16.05.2019 не виявлено. Рукописні записи у початковій частині тексту, підпис у графі "Позикодавець", рукописний запис та підпис у графі "Позичальник" виконані пишучими приладами з шипучим вузлом-наконечником кулькового типу (кулькова ручка). В цілому вказаний договір позики виготовлений за допомогою монохромного лазерного друкуючого пристрою (Т. 2 а.с. 52-59).

Як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_2 порушив взяті на себе зобов`язання, та до дня його звернення із позовом до суду, суму позики не повернув, чим самим порушив умови вказаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що строк виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем, згідно Договору позики від 16 травня 2019 року закінчився 31 серпня 2019 року (а.с. 5), однак відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання у вказаний строк, та до дня звернення позивача із позовом до суду не виконав, суму позики в розмірі 25 000 доларів США позивачу не повернув.

Разом з тим, згідно п. 4, п. 5 Договору позики від 16 травня 2019 року, Позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю відсотки у розмірі 1, 5% від суми позики за кожний місяць. Відсотки сплачуються щомісячно.

Пунктом 1 статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а у разі відсутності іншої домовленості сторін - проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно 610 ЦК України під порушенням зобов`язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено, за умовами договору позики відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання не тільки повернути всю суму позики у строк до 31.08.2019, а й сплати відсотки за користування позикою у розмірі 1,5 % за кожен місяць користування позикою.

Позивач просить суд стягнути відсотки за користування позикою за три місяці правомірного користування позикою (період з 01.06.2019 по 31.08.2019) у розмірі 1,5 % за кожен місяць користування позикою та 3% річних від простроченої суми за період прострочення з 01.09.2019 по 07.12.2021.

А тому, оскільки сума позики становить 25 000 доларів США, розмір відсотків за місяць становить 1, 5 % від суми позики за кожний місяць та враховуючи кількість повних місяців кристування позикою (3 місяці) проценти за користування позикою становлять 25000 х 1,5 / 100 х 3 = 1125,00 доларів США.

Також, враховуючи період прострочення з 01.09.2019 по 07.12.2021, кількість днів прострочення 829 та суму заборгованості 25 000 доларів США, 3% річних від простроченої суми становлить 25000 х 3 х 829 / 365 / 100 = 1 703,42 доларів США.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Пунктами 52, 56 постанови передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні, оскільки перерахування стягувану суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Враховуючи вищенаведе, суд вважає, що оскільки відповідач отримав позику у іноземній валюті, тому до стягнення з нього підлягає сума позики, виражена у валюті зобов`язання - доларах США.

Разом з тим, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги позивача не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 6 130, 00 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду (Т. а. с. 10-11).

Разом з тим, в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача адвокат Попов О.І. заявив суду на необхідність вирішення питання стягнення судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (Т. 2 а.с. 95).

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача вищезазначені норми ЦПК України дотримано.

У відповідності до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

А тому, суд вважає призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат по справі та встановити позивачу та/або його представнику строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 524, 526,530, 533, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

рішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 16 травня 2019 року в сумі 27 828 (двадцять сім тисяч вісімсот двадцять вісім), 42 доларів США в тому числі: основ на сума боргу - 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, проценти за користування позикою - 1 125,00 (одна тисяча сто двадцять п`ять) доларів США; 3% річних від простроченої суми - 1 703 (одна тисяча сімсот три), 42 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 6 130 (шість тисяч сто тридцять) грн., що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат по справі призначити на 10:00 год. 22 січня 2024 року.

Встановити строк для подання позивачем та/або його представником доказів щодо розміру понесених судових витрат до 20 грудня 2023 року.

Роз`яснити позивачу та/або його представнику, що у разі не подання відповідних доказів у встановлений строк заява про стягнення судових витрат залишається без розгляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олександр ФЕЙІР