Справа № 201/7678/23
Провадження № 2/201/2596/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

за участю представника позивачки - адвоката Сазонової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради) про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2023р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 (третя особа - Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про позбавлення батьківських прав (а.с. № 4-7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.07.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого засідання ( а.с. № 46).

Також, даною ухвалою задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради відповідний висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав.

25.09.2023р. до суду від представника позивачки - адвоката Сазонової М.О. (діє на підставі ордеру серії АЕ №1187772 від 20.03.2023р. - а.с. № 31) надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_2 (третя особа - Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради) про позбавлення батьківських прав (а.с. № 54-58).

В обґрунтування позовних вимог в уточненій редакції від 25.09.2023р. представник позивачки посилалася на те, що з травня 2020р. позивачка з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є громадянином Республіки Польща. Після народження дитини батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню. В травні 2021р. він покинув родину і до теперішнього часу проживає окремо за невідомою позивачці адресою, окрім останнього відомого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 ). Вихованням та утриманням дитини не займається та взагалі нею не цікавиться. Дитина повністю перебуває на утриманні матері, яка також займається усіма питаннями, які пов`язані зі здоров`ям дитини. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022р. по справі № 205/5938/22 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини, доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь матері ОСОБА_1 , починаючи з 13.09.2022р.

Представник позивачки просила позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Підготовче засідання у справі відповідно до вимог ст. 197 та п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 02.11.2023р., під час якого задоволено клопотання представника позивачки про допит свідків (а.с. № 81, 93).

У судовому засіданні 20.12.2023р. представник позивачки позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, просила ухвалити рішення на загальних засадах, від допиту двох з трьох заявлених свідків відмовилася. Ухвалою суду від 20.12.2023р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) судом прийнята відмова від допиту двох свідків (а.с. № 81, 93, 115-166, дія № 27).

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання 02.11.2023р. та судові засідання, які призначалися на 29.11.2023р. та 20.12.2023р., тричі поспіль не з`явився, про час та дату підготовчого та судових засідань кожного разу був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями, за адресою останнього відомого місця проживання, що підтверджується копією договору найму житлового приміщення від 05.10.2022р. (а.с. № 19-20). Втім, до суду поверталися конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 51, 52, 108) та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. №75, 110). Також, про розгляд справи 29.11.2023р. та 14.12.2023р. відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 99, 112), на які відповідач також не відреагував. Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом подачі відзиву на позов.

Представник третьої особи Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради в судове засідання 20.12.2023р. також не з`явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином (а.с. № 111). В наданій до суду 02.11.2023р. заяві представник ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 09.01.2023р. - а.с. № 80) просила розглядати справу за відсутності представника та задовольнити позовні вимоги (а.с. № 77). Також, даною заявою додала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки.

За таких обставин та з урахуванням думки представника позивачки, суд ухвалою від 20.12.2023р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) постановив про розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність підстав, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме немає згоди сторони представника позивачки, оскільки відповідач ще при розгляді справи Ленінським районним судом м. Дніпропетровська (справа № 205/5938/22) позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 визнавав.

В ході судового розгляду справи в судовому засіданні 20.12.2023р. здійснювалась повна фіксація судового процесу технічними засобами відповідно до положень ч.1 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах з травня 2020р., від яких у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06.05.2021р. серії НОМЕР_1 , видане Центральним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. №11).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022р. по справі № 205/5938/22 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі частини від усіх видів заробітку батька, що підтверджується копією даного рішення (а.с. № 12-18).

Відповідач є громадянином Республіки Польща та мешкав в Україні у Дніпрі в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору найму житлового приміщення від 05.10.2022р. (а.с. № 19-20).

З позовної заяви вбачається, що батько після народження дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, не проявляє зацікавленості у спілкуванні та розвитку доньки, матеріально не забезпечує та не сплачує аліменти, присуджені рішенням суду, що також підтверджується висновком Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради від 30.10.2023р. №3/9-193 (а.с. № 78-79).

З моменту народження малолітня донька проживає разом з позивачкою та прабабусею (бабусею позивачки) за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання родини задовільні для виховання та повноцінного розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. №59).

Позивачка проживає разом із малолітньою донькою, батько не цікавиться донькою з моменту її народження, жодним чином не приймає участі у її вихованні та матеріальному утриманні, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6 , допитаної 20.12.2023р. (а.с. № 113-114).

Свідок ОСОБА_6 (мати позивачки ) суду дала свідчення, що відповідач - це цивільний чоловік позивачки, у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_7 . Відповідач у справі в останнє бачив ОСОБА_7 , коли їй було 3 місяці. Наразі онуці вже більше, ніж 2,5 роки. За цей час батько дитини з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає. Свідку відомо, що у відповідача є ще діти, дружина та коханка. Також свідок підтвердила, що при переписці з відповідачем у месенджері «Viber» його повідомили, що подали позов до суду, він заперечень не висловлював.

Відповідно до висновку Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради від 30.10.2023р. №3/9-193 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованням, розвитком та утриманням дитини займається самостійно мати - ОСОБА_1 . Фактичне місце проживання батька ОСОБА_2 громадянина Республіки Польща, на сьогоднішній день невідоме (а.с. №69-71).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14-ти років.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню ОСОБА_4 , а саме: духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дівчинки не опікується, з дитиною не спілкується, не відвідує її за місцем проживання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування та оздоровлення дитини, не купує одягу, не надає необхідного для неї грошового забезпечення. ОСОБА_8 знаходиться виключно на утриманні матері, що є у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав відносно доньки відповідача.

Суд, розглядаючи цю цивільну справу, дійшов висновку, що відповідач, поклавши виховання своєї доньки на ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає опікуватися над дитиною.

Малолітня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться виключно на утриманні та вихованні своєї матері.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач з дитиною разом не проживає, матеріальну допомогу на її утримання не надає, долею доньки не цікавиться. Здоров`ям, духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дитини не опікується, з донькою не спілкується, не підтримує зв`язку, не бачив її тривалий час, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Доказів протилежного суду надано не було.

З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради, суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і вважає за необхідне позов задовольнити.

Щодо тих обставин, що позивачка вже зверталась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з аналогічним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, та рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022р. їй в цій частині позовних вимог було відмовлено, то тут має значення те, що відмова в задоволені позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав була обумовлена лише тим, що суду не було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. № 12-17).

Розглядаючи цивільну справу № 201/7678/23, суд зазначає, що даний позов не є тотожним вже розглянутому, позовна заява 30.06.2023р. пред`явлена до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська одночасно з подачею клопотання про витребування у третьої особи висновку щодо розв`язання спору (а.с. № 4-7), отже підстави пред`явлення позову є іншими, а саме наявність у цивільній справі № 201/7678/23 висновку Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради про доцільність відповідача позбавлення батьківських прав, якого не було при розгляді 28.10.2022р. цивільної справи № 205/5938/22 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073грн. 60коп., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. № 3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165 СК України, п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новомосковського району Дніпровської міської ради) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.