Провадження № 2/755/6001/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді: Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за судовим наказом, виданим Дніпровським районним судом м.Києва від 03.02.2023 у справі №755/1188/23.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду від 20.03.2023 по справі №755/1186/23 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.06.2015 року в Виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 89. 03.02.2023 Дніпровським районним судом м.Києва винесено судовий наказ по справі №755/1188/23, відповідно до якого судом вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.01.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Проте, починаючи із кінця липня 2023 року син позивача ОСОБА_4 за погодженням із матір`ю проживає разом із батьком за місцем реєстрації, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 09.08.2023 №92, складеним Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м.Києві. Таким чином, зважаючи на те, що син проживає разом із батьком, відтак позивач має право на стягнення аліментів на утримання сина із відповідача по справі, проте не має наміру цього робити, адже батьки досягли згоди щодо визначення місця проживання дітей з кожним із батьків. Також, враховуючи, що неповнолітня ОСОБА_5 після розірвання шлюбу між батьками, залишилась проживати з матір`ю-відповідачем у справі, вбачається, що кожен із батьків має можливість утримувати дітей самостійно, без допомоги другого з батьків. Стягнення аліментів один з одного не має сенсу в даному випадку та суперечитиме інтересам дітей.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2023 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримала 14.11.2023.

Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву подано не було.

Представником позивача 15.11.2023 подано до суду заяву про долучення додаткових доказів.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2015, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2023.

У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2023 у справі №755/1188/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.01.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно акту №92 від 08.08.2023 обстеження умов проживання складеного головним спеціалістом відділу соціально-правового захисту дітей Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання в квартирі добрі, проведено ремонт, квартира обладнана необхідною побутовою технікою та меблями, побут родини організовано з дотриманням санітарно-гігієнічних норм. Для виховання та розвитку дитини створені необхідні умови: облаштована окрема кімната, окреме ліжко для сну, розвиваючи іграшки, одяг та взуття в достатній кількості. Стосунки та традиції в сім`ї дружні, спільний відпочинок, розваги і прогулянки. Батько і надалі бажає проживати разом із сином та займатися його вихованням.

Згідно із витягом із реєстру територіальної громади м. Києва позивач разом із малолітнім сином зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №287 від 19.10.2023 ОСОБА_4 , 2017 р.н., навчається у 1-Б класі Українського колежу ім. В.О. Сухомлинського м. Києва.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує басейн, що входить до закладу мережі спортивних комплексів SPORTREND, до якого його приводить тато ОСОБА_1 .

Позивачем укладено в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 договір про надання послуг із вивчення іноземної мови за 2023-2024 навчальний рік.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1191, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

У розрізі заявлених позовних вимог судом встановлено, що на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2023 у справі №755/1188/23 ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.01.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з батьком, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, проте аліменти, визначені судовим рішенням сплачуються на користь матері, проте малолітній ОСОБА_4 з матір`ю не проживає, відтак втрачається цільове призначення аліментів, які стягуються на утримання сина, зважаючи на той факт, що син проживає з батьком. За таких обставин, що беручи до уваги те, що будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог відповідачем суду надано не було, суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , що стягуються на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2023 у справі №755/1188/23, з дня набрання рішенням законної сили, що є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141,160,171,180-184,188,191,197,273 СК України, ст. ст. 12, 13, 83, 206, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , що стягуються на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2023 у справі №755/1188/23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: