ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8780/23
провадження № 2-о/753/416/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Якусик О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ», Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Брижатий Сергій Вікторович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою, в якій просить

- встановити факт, що акт приймання-передачі частки корпоративних прав у статутному капіталі Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ» від 18 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із зазначеними підписами є дійсним;

- встановити факт акт приймання-передачі частки корпоративних прав у статутному капіталі Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ» від 18 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із зазначеними підписами (далі - Акт) є підставою для державної реєстрації змін про юридичну особу щодо переходу корпоративних прав у статутному капіталі Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ» (далі - Товариство) Крахоткіной Жанні в розмірі 100% статутного капіталу, що складає 11979907,04 грн.

Розглянувши подану заяву суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою цієї статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою і причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне за собою правові наслідки.

В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви слідує, що представник ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора із заявою про проведення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» - зміни засновника Товариства з додаванням Акту та інших необхідних документів.

Державний реєстратор виніс рішення про відмову у державний реєстрації в ЄДР, основною причиною якої зазначено порушення вимог ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме справжність підписів на акті приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням бланків нотаріальних документів.

Заявник зазначає, що встановлення факту необхідно з метою підтвердження знаходження у ОСОБА_1 у власності 100% корпоративних прав товариства.

Як передбачено ч. 4 ст. 83 ГК України, зміни, які сталися в установчих документах господарського товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яким визначені, зокрема, підстави для державної реєстрації, перелік документів, необхідних для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, та вимоги до таких документів, порядок і строки проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій, підстави для відмови у державній реєстрації.

Частиною 1 статті 34 цього Закону передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

З матеріалів заяви слідує, що 18 січня 2022 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір дарування частки корпоративних прав в статутному капіталі Товариства № 18-01/2022. На підставі цього договору був складений акт приймання-передачі корпоративних прав, який був підписаний сторонами, підписи сторін на акті завірені помічницею присяжного нотаріуса Сарміте Орловською, яка виконує обов`язки нотаріуса за її відсутності. Акт та Договір були легалізовані електронним апостилем.

23 травня 1995 року Україна та Латвійська Республіка підписали Договір між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, який набув чинності 12 липня 1996 року, статтею 13 якого встановлено, що Документи, що були на території однієї з Договірних Сторін складені або засвідчені офіційною особою (нотаріусом, офіційним перекладачем, експертом тощо) в межах компетенції та за встановленою формою і засвідчені печаткою, приймаються на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Документи, що на території однієї Договірної Сторони розглядаються як офіційні, користуються і на території другої Договірної Сторони доказовою силою офіційних документів.

Таким чином, дійсність документів, складених та засвідчених на території Латвійської Республіки визначається відповідно до законодавства та міжнародних договорів України, а перелік документів, які є підставою для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, визначено Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а отже, на думку суду, заява про встановлення факту дійсності документа та належності його до документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація, не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Водночас відмова відповідного органу (посадової особи) може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного питання встановлення фактів належності і достатності документів для проведення державної реєстрації не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт дійсності Акта приймання-передачі корпоративних та належності його до документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація, оскільки встановлення таких факту здійснюється відповідним державним реєстратором, а не в судовому порядку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за зазначеною заявою.

Керуючись ст. 20 КАС України, статтями 19, 186, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС ІНВЕСТ-ЮГ», Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 5 липня 2023 року.

Суддя О.В. Якусик